Справа №576/3093/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Усенко Л. М.	
Номер провадження 33/816/662/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання – Авраменко Д.А., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рясного В.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рясного В.Д. на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 10 листопада 2024 року в 00 год. 59 хв. у м. Глухів по вул. Київській керував автомобілем SEAT, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння згідно показників газоаналізатора Alkotest 6820 ARKM-0648, які склали 1,13%. Від проходження огляду в Глухівській ЦРЛ відмовився. Зазначеними діями порушив п. 2.9а ПДР. За даним фактом відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Рясний В.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що поліцейськими не було підтверджено факту роз`яснення ОСОБА_1 інформації щодо можливості проходження ним огляду на виявлення стану сп`яніння у відповідному лікарняному закладі, в разі якщо останній не погоджується із результатом приладу «Драгер».
Зазначав, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Стверджував, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить дати проходження огляду, підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тощо.
На думку апелянта, заважаючи на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ або командиром військової частини, відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП, а не поліцейськими, які не уповноважені проводити огляд військовослужбовців.
Вказував, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про долучення до нього диску з відеозаписом, а також відсутня назва технічного приладу, на який здійснено цей відеозапис, тому відеозапис не  може бути належним та допустимим доказом.
Зазначав, що відеозапис є електронним доказом, а тому копія надана суду має бути обов`язково засвідчена електронним цифровим підписом автора, разом з тим, відеозапис, який мається в матеріалах справи не засвідчений електронним цифровим підписом.
Звертав увагу суду на те, що надані відеозаписи записані на декілька ідентичних за своїм зовнішнім виглядом дисків, без їх окремого нумерування для ідентифікації, а файли на них розміщені в хаотичному порядку, що унеможливлює їх хронологічний перегляд для сприйняття всіх подій.
Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рясного В.Д., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали даної справи, відеофайли та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 781474 від 10.11.2024 року стосовно ОСОБА_1 , який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП (а.с.1). 
- результатом тестування на алкоголь до протоколу ААД № 781474, в якому зазначений результат 1,13 проміле (а.с.3);
- відеозаписами, з яких вбачається, що 10.11.2024 в 00-59 год. автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений патрулем. ОСОБА_1 пред`явив поліцейським військовий квиток, посвідчення водія та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що від нього чутно запах алкоголю з порожнини рота, і запропонував пройти тест за допомогою газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 погодився, самостійно обрав один із запропонованих газоаналізаторів, який було розпаковано в його присутності. Потім йому роз`яснено порядок проходження тесту, результат якого в подальшому відображено на відео – 1,13 проміле, поставлено запитання чи бажає він проїхати до Глухівської міської лікарні для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння, але той відмовився. Після цього поліцейський розпочав складення протоколу про адміністративне правопорушення, зачитав права, повідомив про відсторонення від керування транспортним засобом. Процедура складення протоколу про адміністративне правопорушення повністю зафіксована на відео. Від підпису протоколу, ознайомлення із його змістом та отримання копії ОСОБА_1 відмовився.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апелянта про те, що поліцейськими не було підтверджено факту роз`яснення ОСОБА_1 інформації щодо можливості проходження ним огляду на виявлення стану сп`яніння у відповідному лікарняному закладі, в разі якщо останній не погоджується із результатом приладу «Драгер», то їх апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з відеозапису вбачається, що після того як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820, поліцейський запропонував йому проїхати в лікарню, на що останній відмовився.
Відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не утворює достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів судочинства, які законодавець визначив як пріоритетні.        Тому при вирішенні питання, чи може наявність певних недоліків/порушень стати підставою для констатації істотного порушення вимог процесуального закону та визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого недоліку/порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів, на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема, з`ясувати, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Доводи апелянта про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить дати проходження огляду, підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тощо, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки з вказаного акту вбачається, що він повністю відповідає Додатку 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 10 Розділу ІІ).
Доводи апелянта про те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ або командиром військової частини, відповідно до вимог ст.266-1 КУпАП, а не поліцейськими, які не уповноважені проводити огляд військовослужбовців, апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був виявлений 10 листопада 2024 року о 00 год 59 хв в м. Глухів по вул. Київській, у стані алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.
Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАПє суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.
Таким чином, співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про долучення до нього диску з відеозаписом, а також відсутня назва технічного приладу, на який здійснено цей відеозапис, тому відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.
Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що відеозапис є електронним доказом, а тому копія надана суду має бути обов`язково засвідчена електронним цифровим підписом автора, разом з тим, відеозапис, який мається в матеріалах справи не засвідчений електронним цифровим підписом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_2 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Доводи апелянта про те, що надані відеозаписи записані на декілька ідентичних за своїм зовнішнім виглядом дисків, без їх окремого нумерування для ідентифікації, а файли на них розміщені в хаотичному порядку, що унеможливлює їх хронологічний перегляд для сприйняття всіх подій, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вони містять 1 диск з 5 файлами, які є послідовними та достатніми для того, щоб разом із протоколом про адміністративне правопорушення, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Рясного В.Д. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.