ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року		Справа № 300/9320/24 пров. № А/857/9446/25	

   Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2025 року (суддя Гомельчук С.В., м. Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ-1, ГУПФ-2 відповідно), в якому просила
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-1   від 02.12.2024 № 092950012118 (далі Рішення);
зобов`язати ГУПФ-1 провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2024 (з першого числа наступного місяця після її звернення із заявою за перерахунком пенсії), зарахувавши до стажу періоди її роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у Комунальному некомерційному підприємстві «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради»   (далі КНП) в подвійному розмірі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) страховий стаж враховується в одинарному розмірі, тому відсутні підстави для зарахування страхового стажу позивача у подвійному розмірі.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов,  суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний період роботи позивачки у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ-2 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону №1058-IV.
З 1987 року позивач працює в КНП (зараз Комунальне некомерційне підприємство «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області»).
Позивач звернулася до ГУПФ-2 із заявою про перерахунок пенсії із   зарахуванням періоду роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).
За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглядало ГУПФ-1.
Рішенням позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутністю підстав. Вказано, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. За результатами розгляду документів пільгова довідка від 01.11.2024 №1963/01-19 та витяг з наказу «про перейменування закладу» від 01.11.2024 №1954/01-19 за період роботи з 01.01.2004 не враховані, оскільки обчислення у подвійному розмірі здійснюється тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відтак, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній застосовуються норми Порядку №637 щодо підтвердження трудового стажу.
Копія трудової книжки позивача від 18.09.1987 серії НОМЕР_1 містить наступні записи про роботу останньої у спірні періоди: запис №7 від 08.10.2003 про перейменування посади молодшої медичної сестри- прибиральниці палатної на посаду молодшої медичної сестри палатної; записи №8 від 20.06.2007, №9 від 19.06.2012, № 10 від 20.06.2017 про підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2; запис №11 від 01.08.2018 про переведення на посаду молодшої медичної сестри палатної стаціонарного відділення дорослих; запис №12 від 01.08.2019 про переведення на посаду молодшої медичної сестри палатної відділення №1; запис №13 від 20.09.2019 про створення на базі Івано-Франківської обласної клінічної інфекційної лікарні Комунального підприємства «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради»; запис №14 від 15.11.2022 про переведення на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) відділення для дорослих; запис №15 від 30.08.2023 про звільнення у зв`язку із переведенням; запис №16 від 31.08.2023 про прийняття на роботу на посаду молодшої медичної сестри (прибиральниці) в інфекційне відділення для дорослих; запис №17 від 28.06.2024 про перейменування КНП на КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради».
Згідно з довідкою від 01.11.2024 №1963/01-19, виданою КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради», позивачка дійсно працює в КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради» з 31.08.2023 по даний час, що дає їй право відповідно до статті 60 Закону №1788-XII зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач у спірний період з 01.01.2004 працювала на посадах молодшої медичної сестри-прибиральниці палатної, молодшої медичної сестри палатної, молодшої медичної сестри палатної стаціонарного відділення дорослих, молодшої медичної сестри палатного відділення №1, молодшої медичної сестри (санітарки-палатної) відділення для дорослих; молодшої медичної  сестри (прибиральниці) в інфекційному відділенні для дорослих в КНП. 
Втім, такий період роботи позивачки не враховано у подвійному розмірі.
З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV. Цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788-XII.
Положеннями статті 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таким чином, Закон України №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України №1788-ХІІ є чинною на теперішній час. Положення статті 24 Закону України №1058-IV також не скасовують та не зупиняють дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верхового Суду від 4 грудня 2019 у справі №689/872/17 та від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, де суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій та зобов`язав відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.
Вказана правова позиція також підтримана Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22.
З урахуванням наведеного, відповідно до приписів статті 60 Закону №1788-ХІІ та пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, вказані періоди роботи позивачки у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним Рішення ГУПФ-1, яким відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії позивача та зарахуванні до стажу періодів роботи з 01.01.2004 по 01.11.2024 у КНП в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 лютого 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич