Справа № 752/25871/24                                                                             Суддя в суді першої інст. - Бойко О.В.
Провадження № 33/824/2584/2025                                                           Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            22 липня 2025 року                                                                                           м. Київ
 
            Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Савченка В.А. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Провадження по справі відносно ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає       17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.   
ОСОБА_1 , о 23 год. 40 хв., 16.11.2024 року, в м. Києві по Голосіївській площі, 1, керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «Драгер», результат якого 1,61 проміле. У діях ОСОБА_1 , вбачається порушення п.2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_1 , о 23 год. 40 хв., 16.11.2024 року, в м. Києві по Голосіївській площі, 1, керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, та при виявленні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду у вигляді металевого паркану, що призвело до механічного пошкодження автомобіля. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративнеправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить скасувати постанову суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справ про адміністративне правопорушення, а також дійшов висновку, який не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та фактичних обставинах. 
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом, оскільки працівниками поліції порушено порядок складання протоколу відповідно до ст. 256 КУпАП та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки щодо порушення прав ОСОБА_1 на захист, зокрема, працівниками поліції під час складання протоколу не роз`яснено останньому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Вказує, що працівники поліції не мали права вимагати у ОСОБА_1 вчинення будь-яких дій, оскільки останній є військовослужбовцем, відповідно до нього не може поширюватись положення Інструкції №1452/735 та Порядку №1103.
Крім того, зазначає, що працівник поліції здійснював тиск на ОСОБА_1 погрожував, провокував та прямо вказував про необхідність згоди з майбутнім результатом огляду. 
ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Савченко В.А., будучи належним чином повідомлені про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені захисником, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а, п.п.12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1     ст. 130, ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №175512 від 17.11.2024 та серії ЕПР1 №175518 від 17.11.2024; актом огляду на стан сп`яніння, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції; схемою ДТП; поясненнями водія ОСОБА_1 .
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9а, п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
Крім того, оскільки на момент розгляду справи у суді першої інстанції, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, встановлені ст. 38 КУпАП, закінчились, суд у цій частині вірно закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП та визнавши ОСОБА_1   винним за вказане правопорушення.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованою та законною, а тому постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не переглядається.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол про адміністративнеправопорушення є неналежним та недопустимим доказом, оскільки працівниками поліції порушено порядок складання протоколу відповідно до ст. 256 КУпАП та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, з наступних підстав.
Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що в нічний час, після вчинення ОСОБА_1 ДТП, працівниками поліції виявлено у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. На вимогу поліцейських ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного приладу «Drager». Результат становив 1,61 проміле, що зафіксовано наявною в матеріалах справи роздруківкою технічного приладу «Drager» (а.с.3). З результатом огляду  ОСОБА_1 погодився, та засвідчив своїм підписом. Після чого, відповідно до результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за порушення вимог п.2.9а ПДР, чим передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який відповідає вимога ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Зокрема, у протоколі зазначено дату і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце та час вчинення, вірно викладено суть правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій (огляд проводився за допомогою приладу газоаналізатору «Drager», результат огляду 1,61 проміле), а також зазначено порушення водієм вимог п. 2.9а ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав вважати, що протокол складений з порушенням вимог закону не вбачається та викладене свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції під час складання протоколу не роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки спростовуються наявними доказами в матеріалах справи. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №175512 від 17.11.2024 ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом про те, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені   ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівники поліції не мали права вимагати у ОСОБА_1 вчинення будь-яких дій, оскільки останній є військовослужбовцем, відповідно до нього не може поширюватись положення Інструкції №1452/735 та Порядку №1103, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. 
Згідно ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також, відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Так, встановлено, що 16.11.2024 року о 23 год. 40 хв. в  м. Київ по Голосіївській площі, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Також, в матеріалах справи не міститься відповідних документів про те, що ОСОБА_1 на час зупинки автомобіля під його керуванням виконував обов`язки військової служби. 
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Апеляційний суд зазначає, що даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводять працівники поліції. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань.
У даному випадку, ОСОБА_1 не керував військовим транспортним засобом, а керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , не під час виконання військової служби, а тому, на підставі п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, де зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КУпАП), працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Крім того, захисником подані клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами, про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на дооформлення, про виклик поліцейських для надання роз`яснень, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції належним чином досліджено, проаналізовано та надано належну оцінку всім зібраним у справі доказам, зокрема: протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №175512 від 17.11.2024 та серії ЕПР1 №175518 від 17.11.2024; роздруківка приладу «Drager» від 17.11.2024; акт огляду на стан сп`яніння; відеозапис з нагрудної камери працівників поліції; схема ДТП; пояснення водія ОСОБА_1 , а тому підстав про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на до оформлення, виклик поліцейських для надання роз`яснень та визнання відеозапису неналежним чи недопустимим доказом, не вбачається.  
Разом з тим, клопотання захисника про залучення прокурора у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки КУпАП визначено обов`язкову участь прокурора лише при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за ст.ст. 172-1729, 172-9-2 КУпАП. 
Крім того, наявність рішення ЄСПЛ не стає імперативною підставою для залучення прокурора у справах про адміністративні правопорушення, передбачені    ст. 130 КУпАП.
Таким чином, участь прокурора у розгляді судом справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень, наданих законодавцем органам прокуратури. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Савченка В.А. -   залишити без змін.
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  А.М. Дрига