УХВАЛА
 
23 червня 2025 року                                                 
м. Київ
 
справа № 372/3897/20
провадження № 61-7082ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соболівський Антон Михайлович, на постанову Київського апеляційного суду від 05 травня 2025 року 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива регіону» до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Обухівського міського нотаріального округу Гринько Ангеліни Павлівни, приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконними постанов, актів, свідоцтв та витребування майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
03 червня 2025 року   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Соболівський А. М., через підсистему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 05 травня 2025 року у цій справі.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги 
та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет 
до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду 
в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви 
про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета 
або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
 
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
 
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі 
з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
 
На виконання вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України представник заявника додав до касаційної скарги докази надсилання копії касаційної скарги всім учасникам справи.
 
Проте судом встановлено, що копію касаційної скарги разом з доданими до неї матеріалами представник заявника надіслав приватному нотаріусу Обухівського міського нотаріального округу Гринько А. П. та приватному виконавцю Трофименка М. М. на їх електронні адреси.
 
Такі докази не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки вони 
не підтверджують надсилання копії касаційної скарги в електронній формі 
з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету.
 
Отже, представнику заявника необхідно надати до суду докази надсилання копії касаційної скарги приватному нотаріусу Обухівського міського нотаріального округу Гринько А. П. та приватному виконавцю Трофименка М. М., з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.
Крім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України представником заявника не додано до касаційної скарги документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, 
що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно 
до закону.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України 
від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
(у редакції, чинній на момент подання позовної заяви 2021 рік) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» ставка судового збору за подання юридичною особою 
до суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» ставка судового збору за подання юридичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється 
у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
За частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні 
до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, 
в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
 
Зважаючи на те, що позовну заяву подано у листопаді 2020 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 
2020 року.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2 102,00 грн.
 
Разом з тим, на день подання касаційної скарги неможливо встановити точний розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині вимог майнового характеру.  
 
Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову 
у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - визначається вартістю майна.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 серпня 2020 року у справі 
№ 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначила, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір за подання позовної заяви 
про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18)). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».
 
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).
 
У цій справі вимога про витребування майна має майновий характер, оскільки підлягає грошовій оцінці, проте касаційна скарга та судові рішення судів попередніх інстанцій не містять відомостей про ціну позову (вартість трьох спірних земельних ділянок). 
 
Отже, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соболівський А. М., слід надати докази (наприклад, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел щодо ринкової вартості трьох спірних земельних ділянок тощо), які підтверджують ціну позову на день подання позовної заяви.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати 
заявнику  строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соболівський Антон Михайлович, на постанову Київського апеляційного суду від 05 травня 
2025 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, передбачені частиною третьою статті 393 ЦПК України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В. В. Сердюк