ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6637/25 Справа № 191/4334/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Іларіонівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,
- за апеляційною скаргою Міністерства оборони України,
на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року,- 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
28.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства в період з 02.09.1994 по 18.08.2022 між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті Батьківщини.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року заявлені вимоги задоволено.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства в період з 02.09.1994 по 18.08.2022 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 при захисті Батьківщини.
       
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
08.05.2025 рокувід Міністерства оборони України надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що показання свідків та довідка про реєстрацію місця проживання не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків.
Судом першої інстанції не враховано, що надані заявником докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що заявник з батьком вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
29.05.2025 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Базюкевича Є.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року без змін

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Міністерства оборони України Матвєєнко Г.М. доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.
Представник ОСОБА_1 адвокат Базюкевич Є.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Іларіонівської селищної Ради народних депутатів Синельниківського району Дніпропетровської області 14.09.1994
16.01.2015 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 07.11.2022, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Соледар Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 184.
Відповідно до довідки про причину смерті від 03.11.2022 та лікарського свідоцтва про смерть від 03.11.2022 № 1972 причиною смерті ОСОБА_2 була отримана вибухова травма, розтрощення тулубу, ушкодження пов`язані внаслідок військовий дій від інших вибухів та осколків.
Згідно з довідкою, виданою центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Іларіонівської селищної Ради Синельниківського району Дніпропетровської області 17.07.2023 за №838/07-18, а також випискою з домової книги по житловому будинку, ОСОБА_1 , 1994 р.н., зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 11.07.2023 державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом отримав після смерті ОСОБА_2 спадщину, яка складається з земельної ділянки загальною площею 0,1 га, що розташована на території: АДРЕСА_2 , та квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки № 839/07- 18 від 17.07.2023 згідно відомостей Реєстру територіальної громади Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 18.08.2022 року - день смерті ОСОБА_2 разом з померлим був зареєстрований ОСОБА_1 ,1994 р.н.
Із акту встановлення факту проживання (непроживання) громадянина, складеного виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 11 серпня 2023 року, вбачється, що у результаті відвідування ОСОБА_1 було встановлено, що за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , він проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , захищаючи Батьківщину. Про спільне проживання свідчить наявність у будинку одягу, особистих речей, предметів побуту, документів гр. ОСОБА_1 . Також у будинку збереглись і речі його батька: одяг, столярні інструменти, документи (посвідчення водія, технічний паспорт на будинок, документи, які підтверджують його діяльність як фізичної-особи підприємця).Факт спільного проживання гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджує сусід ОСОБА_4 (проживає АДРЕСА_4 ). Отже, гр. ОСОБА_1 дійсно проживав із гр. ОСОБА_2 за однією адресою.
   Як зазначає заявник, метою його звернення з заявою до суду є встановлення факту спільного проживання з батьком однією сім`єю, для реалізації його права на отримання одноразової грошової державної допомоги.
Згідно зі ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент виникнення права на отримання грошової допомоги в зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В судовому засіданні суду були надані суду докази, якими підтверджено, що з самого народження – ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до загибелі батька заявник ОСОБА_1 проживав разом з ним однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, мали спільні витрати та спільне харчування, піклувалися один про одного і надавали взаємну допомогу.
Вказані обставини підтверджуються як письмовими матеріалами, так і поясненнями свідків.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Відповідно статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються актом встановлення факту проживання (непроживання) громадянина, складеного виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 11 серпня 2023 року (а.с. 173 зворот) та поясненнями свідків.

А тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 01.07.2025 року.

Судді: