Справа № 308/11152/21

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/686/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2021.  
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 236651 від 11.08.2021 та постанови судді від 08.09.2021 вбачається, що 11.08.2021 о 04 год 20 хв по вул. Головній, 12, на автодорозі М-25 сполученням Чоп - Мукачево, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «КРАЗ - 25581», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» (0,51 %), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 08.09.2021 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення або повернути матеріали справи для належного оформлення. Посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, не повідомивши його про час та місце розгляду справи, чим позбавив його можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП. Стверджує, що огляд на стан сп`яніння є недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог закону України про адміністративні правопорушення та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення такого огляду. При цьому, указує на те, що огляд на стан сп`яніння проведений без присутності двох свідків, поліцейський не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу і на його вимогу не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Після проведення огляду висловив незгоду з його результатами, однак не був направлений на огляд до закладу охорони здоров`я. Права, передбачені ст. 268 КУпАП, йому не були роз`янені, у результаті чого він помилкового підписав протокол, роздруківку тестування та акт огляду. Поліцейським порушена послідовність процесуальних дій, а саме спочатку складено протокол, потім здійснено роздруківку з приладу «Драгер», після чого складено акт огляду. Крім того, алкотестер «Драгер», яким проводився його огляд на стан сп`яніння, не пройшов повірку в установленому законом порядку та не має свідоцтва про 

-2-

повірку, оскільки таке на місці проведення огляду не було пред`явлено. Звертає увагу на наявність підстав для повернення матеріалів справи до органу поліції для належного оформлення. При цьому, зазначає, що зазначений у протоколі час керування транспортним засобом та час складення протоколу (04:20 та 04:25 відповідно) не узгоджується з відеозаписом, відповідно до якого о 04:18 він вже проходив огляд, а протокол складався о 04:45, що в свою чергу свідчить про те, що у протоколі зазначено неправдиві відомості. Наявний у матеріалах справи акт огляду на стан сп`яніння не містить номеру спціального технічного засобу, яким було здійснено огляд, інформації про свідків та їх підписів, а також вказівки про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, 11.08.2021 він керував військовим транспортним засобом - автомобілем марки «Краз-255Б1», н. з. Державної спеціальної служби транспорту НОМЕР_1 , та перебував при виконанні службових обов`язків, а тому зобов`язаний був пред`являти документи та виконувати вказівки виключно посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорушення у Збройних Силах України, посадові особи якої мають права складати протокли про всі порушення Правил дорожнього руху України, вчинені особами, які керують військовими транспортними засобами, що в свою чергу свідчить про те, що матеріли справи необхідно повернути для належного оформлення до уповноваженого на складення відповідного протоколу, а саме до військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорушення у Збройних Силах України. Він є учасником бойових дій, неодноразово брав участь в АТО та ООС, за місцем служби характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, стягнень не мав. Одночасно ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки не брав участі в розгляді справи, так як не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, копію оскаржуваної постанови не отримував, а така отримана його захисником 23.09.2021 після ознайомлення з матеріалами справи. 
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Мартинов Г. К. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи до початку такого розгляду не надходило, відомостей про поважність причин неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мартинова Г. К., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Між тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що заява захисника-адвоката Мартинова Г. К. про залишення апеляційної скарги без розгляду та повернення матеріалів справи до суду першої інстанції у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, надійшла до апеляційного суду після прийняття апеляційним судом судового рішення, а саме о 14 год 51 хв 24.07.2025. При цьому, вказану заяву подано захисником, а апеляційна скарга подавалась ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що 
-3-

клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи, і при цьому матеріали справи не містять відомостей, які із достовірністю свідчили б про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП строк вручена чи надіслана копія оскаржуваної постанови. Зі змісті заяви захисника-адвоката Мартинова Г. К. від 22.09.2021 (а. с. 13) вбачається, що він ознайомився з матеріалами справи 23.09.2021.
З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Відповідно до вимог ст.  245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-4-

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами. 
Незважаючи на заперечення своє вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 236651 від 11.08.2021, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми. 
       Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що 11.08.2021 о 04 год 20 хв по вул. Головній, 12, на автодорозі М-25 сполученням Чоп - Мукачево, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «КРАЗ - 25581», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» (0,51 %), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: роздруківкою тесту № 131 від 11.08.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 о 04 год 21 хв 11.08.2021 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проміле - 0,51; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 11.08.2021; відеозаписом із місця події.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 236651 від 11.08.2021 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , надавши пояснення про те, що випив пиво приблизно 4 год назад, та підтвердивши своїми підписами, що права та обов`язки йому роз`яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, внесені щодо нього дані - правильні. 
Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Марковичем В. М. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення 

-5-

безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 236651 від 11.08.2021 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 
Будь-які обставини, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначені й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події. 
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину. 
       Також поліцейськими у акті огляду зазначено, що огляд водія проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6810».        Результат огляду на стан сп`яніння - 0,51 проміле. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень.
       Із відеозапису вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «КРАЗ-25581», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 і працівник поліції при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та пред`явив водію вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, пройшов такий огляд за допомогою приладу «Драгер» та результат огляду показав 0,51 проміле. ОСОБА_1 не заперечував результату огляду та зазначив, що десь приблизно чотири години назад випив пиво. Будь-якої незгоди з результатами огляду чи бажання пройти огляд у медичному закладі ОСОБА_1 не висловлював. 
       Таким чином, відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Також апеляційний суд врахоує, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме - 0,51 проміле перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що огляд на стан сп`яніння є недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог закону України про адміністративні правопорушення та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення такого огляду, апеляційний суд відхиляє оскільки такі не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами справи, у тому числі відеозаписом з місця події, з якого вбачається, що працівниками поліції повною мірою дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що огляд на стан сп`яніння проведений без присутності двох свідків, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки всі події фіксувалися на боді камери поліцейських відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, а отже необхідності у залученні двох свідків не було.
Посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейський не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу і на його вимогу не надав сертифікат 
-6-

відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд також відхиляє як безпідставні, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 порядок застосування спеціального технічного засобу, про що свідчить і той факт, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом № 1452/735 від 09.11.2015, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається на вимогу особи, яка повинна пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак як вбачається з відеозапису такої вимоги ОСОБА_1 не висловлював. 
Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що алкотестер «Драгер», яким проводився його огляд на стан сп`яніння, не пройшов повірку в установленому законом порядку та не має свідоцтва про повірку, оскільки таке на місці проведення огляду не було пред`явлено. У підтвердження таких доводів жодних доказів стороною захисту не надано. При цьому, з роздруківки тесту вбачається, що прилад Драгер, за допомогою якого 11.08.2021 проведено огляд ОСОБА_1 , пройшов останнє калібрування 31.05.2021. 
Не знаходять свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 після проведення огляду висловив незгоду з його результатами, однак не був направлений на огляд до закладу охорони здоров`я. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, підтвердивши це своїми підписами, і незгоди чи зауважень не висловлював. 
Неспроможними апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, йому не були роз`янені, у результаті чого він помилкового підписав протокол, роздруківку тестування та акт огляду. Як вбачаться зі змісту протоколу, ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що права та обов`язки йому були роз`яснені. 
Безпідставними та непідтвердженими є і доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським порушена послідовність процесуальних дій, а саме спочатку складено протокол, потім здійснено роздруківку з приладу «Драгер», після чого складено акт огляду. При цьому, апеляційний суд зазначає і те, що такі доводи жодним чином не впливають на результат огляду, а відтак і на факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Крім того, неспроможними є і доводи апеляційної скарги про наявність підстав для повернення матеріалів справи до органу поліції для належного оформлення. Жодних порушень при оформленні працівниками поліції адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , у тому числі, які б зумовлювали необхідність поврення матеріалів справи для належного оформлення, апеляційним судом не виявлено. 
Той фатк, що зазначений у протоколі час керування транспортним засобом та час складення протоколу (04:20 та 04:25 відповідно) не узгоджується з відеозаписом, відповідно до якого о 04:18 він вже проходив огляд, а протокол складався о 04:45, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту самої події, яка мала місце, а відтак і не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови, у тому числі з направленням матеріалів справи для належного оформлення.
Із цих підстав, такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що наявний у матеріалах справи акт огляду на стан сп`яніння не містить номеру спеціального технічного засобу, яким було здійснено огляд, інформації про свідків та їх підписів, а також вказівки про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. 

-7-

Що стосується доводів про те, що 11.08.2021 він керував військовим транспортним засобом - автомобілем марки «Краз-255Б1», н. з. Державної спеціальної служби транспорту НОМЕР_1 , та перебував при виконанні службових обов`язків, що в свою чергу свідчить про те, що матеріли справи необхідно повернути для належного оформлення до уповноваженого на складення відповідного протоколу, а саме до військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорушення у Збройних Силах України, апеляційний суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах.
Інші, крім зазначених у частині першій цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.
При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

-8-
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту за контрактком з 2014 року, тобто на момент вчинення правопорушення та на даний момент не перебував та не перебуває на строковій військовій службі.
Суд апеляційної інстанції виходить з того, що матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, будучи військовослужбовцем строкової служби, а отже відсутні підстави, передбачені ч. 4 ст. 15 КУпАП для передачі матеріалів про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Оскільки ОСОБА_1 , як військовослужбовцем не строкової служби, допущено порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то він повинен нести адміністративну відповідальність на загальних підставах. Більше того, другою складовою вимог ст. 15 КУпАП є належність транспортних засобів Збройним Силам України, проте жодних доказів з цього приводу стороною захисту не надано, як і не надано доказів про те, що в момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 виконував службові обов`язки. 
Тому, безпідставними є і вимоги апеляційної скарги про повернення матеріалів справи для належного оформлення до уповноваженого на складення відповідного протоколу, а саме до військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорушення у Збройних Силах України.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
       Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

-9-

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу (учасником бойових дій, неодноразово брав участь в АТО та ООС, за місцем служби характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, стягнень не мав), не вбачається.
Із цих підстав, апеляційний суд визнає необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню наявне у матеріалах справи клопотання командира в/ч НОМЕР_3 від 27.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу в/ч НОМЕР_3 .
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що ОСОБА_1 та стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги не надано і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

                                        П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2021 щодо нього, - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя