ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025                                        м. Дніпро                              Справа № 904/5221/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 (суддя Колісник І.І.; повне рішення складено 24.05.2024) у справі № 904/5221/23
за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро
до Житлово-будівельного кооперативу № 295, м. Дніпро
треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
– Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа   № 14», м. Дніпро
– Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, м. Дніпро
– Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро
про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу      № 295, у якому просить суд:
- визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на нежитлове приміщення № 594, загальною площею 104,3 кв.м, літ. а (4) – ганок з майданчиком по вул. Велика Діївська, буд. 40 у м. Дніпрі;
- визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на нежитлове приміщення № 595, загальною площею 59,7 кв.м, літ. а (8) – ганок по вул. Велика Діївська, буд. 40 у м. Дніпрі;
- визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на нежитлове приміщення № 596, загальною площею 60,4 кв.м, літ. а (5) – ганок по вул. Велика Діївська, буд. 40 у м. Дніпрі;
- визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на нежитлове приміщення № 597, загальною площею 48,3 кв.м, літ. а (6) – ганок по вул. Велика Діївська, буд. 40 у м. Дніпрі (далі – спірні об`єкти нерухомості).
Позов мотивований наявністю у позивача права власності на спірні об`єкти нерухомості, набутим на підставі долучених до позову розпорядчих документів щодо будівництва, прийняття в експлуатацію, передання на баланс, присвоєння поштових адрес житловому будинку тощо та неправомірною реєстрацією на підставі рішень від 07.12.2021 № 62108797, № 62109943,             № 62109554 від 08.12.2021 № 62120434 спірних об`єктів нерухомості за відповідачем, оскільки рішення про їх передачу останньому позивачем не приймалося.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 18.04.2024 відмовив у задоволенні позову у справі № 904/5221/23
Рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю у позивача підтвердженого належними доказами права власності щодо спірного майна, водночас за змістом положень статті 392 Цивільного кодексу України судове рішення не породжує право власності.
Місцевий господарський суд першої дійшов висновку, що позивач не надав доказів, які підтверджують набуття Дніпровською міською радою спірних нежитлових приміщень у комунальну власність ні на етапі забудови житлового будинку, ні у процесі розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною), що свідчить про відсутність доказів порушення прав та інтересів позивача. Своєю чергою, позивач не спростував призначення спірних нежитлових приміщень, зокрема, на етапі забудови, з іншою метою, ніж для задоволення потреб усіх співвласників будинку кооперативу.
Крім того, господарський суд першої інстанції щодо спірного нежитлового приміщення № 594 загальною площею 104,3 м2 літ. «а (4)» – ґанок з майданчиком зазначив, що позивач обрав неефективний спосіб захисту, оскільки способом захисту прав власника, який не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, є позов про визнання права власності відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Водночас місцевий господарський суд установив, що спірне нежитлове приміщення № 594 зареєстроване за відповідачем на праві приватної власності. Тому, за висновком місцевого господарського суду, в цьому випадку належному способу захисту права відповідає вимога про витребування нерухомого майна. 

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Дніпровська міська рада звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі               № 904/5221/23 скасувати і ухвалити рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не мав право власності на нежитлові приміщення 594, 595, 596, 597, розташованих по, вул. Велика Діївська, буд. 40, у місті Дніпрі, оскільки матеріали справи не містять доказів фінансування кооперативом будівництва спірних об`єктів.
Скаржник зазначає, що реєстрація права власності на житловий будинок зареєстровано за відповідачем не на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів (УРСР) від 31.03.1980         № 209§21, крім того, реєстрація спірних нежитлових приміщень за відповідачем взагалі не проводилася, тому висновки суду не відповідають матеріалам справи.
Скаржник вважає, що місцевий господарський суд залишив поза увагою, що у спірних нежитлових приміщеннях було розміщено ЖЕК, приміщення для роботи з населенням, піонерської кімнати, а тому перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (відповідача) не є ознакою його права власності. Своєю чергою, відповідно до додатку рішення Дніпропетровської міської ради від 18.06.2003 № 16/10 «Про внесення змін до рішення міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46 «Про комунальну власність   Дніпропетровської міської ради народних депутатів», по вул. Братів Трофімових буд. 40 у м. Дніпро прийнято у комунальну власність. Водночас сама лише державна реєстрація права власності на спірні приміщення за ЖБК    № 295 не підтверджує факту законного набуття права власності.
Скаржник зауважив, що рішення про передачу у власність спірних нежитлових приміщень органами місцевого самоврядування не приймалось, тому спірні нежитлові приміщення протиправно вибули із власності територіальної громади внаслідок реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав за ЖБК 295.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради у відзиві підтримав доводи апеляційної скарги, оскільки вважає, що місцевий господарський суд належним чином не з`ясував дійсні обставини справи, надавши перевагу доказам, що були подані відповідачем, та не надав належної оцінки доказам, податним позивачем.
Житлово-будівельним кооперативом № 295 у відзиві заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, оскільки спірні приміщення будувалися за внески членів кооперативу, тому саме йому належить право власності на ці приміщення.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 18.07.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/5221/23.
Центральний апеляційний господарський суд постановою від 07.11.2024, прийнятою колегією у складі суддів Дарміна М.О. (доповідач), Кощеєва І.М., Чус О.В., апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнив, частково задовольнивши рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/5221/23. Центральний апеляційний господарський суд визнав право власності за Дніпровською міською радою на нежитлові приміщення № 595, № 596 і № 597.
Верховний Суд постановою від 28.01.2025 касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу № 295 задовольнив, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.11.2024 в частині задоволення позову у справі № 904/5221/23 скасував, справу у скасованій частині передав на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, матеріали справи за Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі               № 904/5221/23 передано на розгляд колегії у складі суддів Паруснікова Ю.Б. (доповідач), Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.
Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.02.2025, постановленою колегією у складі суддів Паруснікова Ю.Б. (доповідач), Верхогляд Т.А., Іванова О.Г., прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/5221/23.
У судовому засіданні 07.08.2025 колегія суддів оголосила вступну та резолютивну частини постанови.

5.          Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 6789 від 23.01.1980 «Про затвердження житлово-будівельного кооперативу № 295» з метою забезпечення житлом робочих і службовців заводів ім. В.І. Леніна, агрегатного, тепловозоремонтного, електротехнічного обладнання, комбайнового, тресту «Укрметалургремонт» та відділу культури міськвиконкому вирішено затвердити житлово-будівельний кооператив № 295 при виконкомі міської ради народних депутатів на будівництво 136 квартирного дев`ятиповерхового житлового будинку (будівельний номер № 13-И) на житловому масиві «Комунар» (а.с. 39 т. 1).
Головним управлінням Капітального будівництва Дніпропетровського міськвиконкому було складено та затверджено внутрішньобудинковий титульний список на 1980 рік (Забудова МКР Комунар 1А). У графі № 1 «Найменування підприємств, пускових комплексів, черг об`єктів та витрати» зазначені (серед іншого) вбудовані приміщення в житловому будинку № 13И. Цей список складено для надання щорічно фінансуючій установі – Стройбанку СРСР (а.с. 24 т. 1).
Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів УРСР прийнято рішення № 209§21 від 31.03.1980 року «Про затвердження акта державної комісії про приймання в експлуатацію житлового будинку № 13и ЖБК-295 у мікрорайоні «Комунар-1а» житлового масиву «Петровський» у Ленінському районі»(а.с. 23 т. 1).
Розпорядженням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 25.05.1984 № 139/1р «Про впорядкування поштової нумерації існуючим та тим, що будуються спорудам мікрорайона «Комунар» у Ленінському районі» житловому будинку (будівельний № 13) присвоєно поштовий номер за адресою: вул. Братів Трофімових № 40 (а.с. 36 - 38 т. 1).
Розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 897-р від 26.11.2015 «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» відбулося перейменування топонімів м. Дніпропетровська. Згідно з Додатком до вказаного розпорядження вулицю Братів Трофімових перейменовано на вулицю Велика Діївська (а.с. 49 - 52 т. 1).
Згідно з розпорядженням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 22.07.1983 № 206-р музичну школу № 14 було вирішено розмістити у приміщенні, що займає житлово-експлуатаційне об`єднання Ленінського району за адресою житловий масив Комунар, 13И      (а.с. 40 т. 1).
Відповідно до пункту 1 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 544 від 17.04.1997 «Про передачу на баланс закладам культури та клубам школярів приміщень, в яких вони розташовані» передано на баланс закладам управління культури та мистецтв виконкому та центрам роботи за місцем мешкання комітету у справах молоді виконкому, які фінансуються з міського бюджету, приміщення міської комунальної власності, де вони розташовані з гідно з Додатками 1, 2. Зокрема, відповідно до Додатку 2 по Ленінському району указано «ДМШ 14» за адресою: вул. Братів Трофімових, 40 (а.с.41 – 48 т. 1).
Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 року «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів» затверджено перелік об`єктів комунальної власності, серед яких у розділі VI «Перелік закладів культури» в Ленінському районі – ДМШ      № 14 за адресою: ж/м Комунар, 13-е (а.с. 60 - 68 т. 1).
Рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/10 від 18.06.2003 внесені зміни до рішення міської ради № 46 від 27.11.1991 у частині розділу VI «Перелік закладів культури» шляхом викладення його в новій редакції. Зокрема, одним із об`єктів комунальної власності в Ленінському районі зазначено Міський комунальний заклад культури Дніпропетровська дитяча музична школа № 14 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, 40 (а.с. 77 - 86     т. 1).
На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1549 від 19.06.2003 «Про проведення реєстрації багатоквартирних будинків, що перебувають на утриманні об`єднань співвласників (власників квартир і нежитлових приміщень), або юридичних осіб – балансоутримувачів незалежно від форм власності» житловий будинок літ А-9, що розташований у місті Дніпропетровську по вул. Братів Трофімових, 40, у квітні 2011 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за Житлово-будівельним кооперативом № 295 (код ЄДРПОУ 23068638) за реєстровим          № 4982-88 з відповідним записом в облікову книгу № 49 ЖЮ (а.с. 31-32 т. 2).
За інформацією цього ж бюро технічної інвентаризації, викладеною в його листі № 7506 від 17.06.2021 на запит ЖБК № 295, станом на 31.12.2012 відсутні відомості про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 139,        № 140, № 141, № 142, що знаходяться на першому поверсі житлового будинку літ. А-9 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Братів Трофімових, буд. 40 (а.с.36 т. 2).
З інвентаризаційної справи № 1875 на будинок № 40 по вул. Братів Трофімових у       м. Дніпропетровську (Ленінський район), квартал – 1010, ЖБК 295, станом на 03.07.2002 у будинку 40 (літ. А-9) на першому поверсі розташовані нежитлові приміщення: № 139 загальною площею 106,0 кв.м,         № 140 загальною площею 59,7 кв.м; № 141 загальною площею 60,4 кв.м; № 142 загальною площею 48,3 кв.м (а.с. 120 - 128 т. 1).
За результатом поточної інвентаризації, здійсненої станом на 27.07.2021 інженером з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна Карапетян М.Є., нежитлові приміщення №№139, 140, 141, 142 у будинку № 40 по вул. Велика Діївська у м. Дніпрі змінили свою нумерацію на № 594, № 595, № 596, № 597 відповідно (далі – спірні нежитлові приміщення) (а.с. 129 т.1, а.с. 37 т. 2).
Зазначена інформація про спірні нежитлові приміщення підтверджується відомостями з Єдиної бази даних звітів про оцінку, згідно з якими: нежитлове приміщення № 594, ганок з майданчиком (а4) загальною площею 104,3 кв.м; нежитлове приміщення № 595, ганок (а8) загальною площею 59,7 кв.м; нежитлове приміщення № 596, ганок (а5) загальною площею 60,4 кв.м; нежитлове приміщення № 597, ганок (а6) загальною площею 48,3 кв.м (а.с. 90-113 т. 1).
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. 07.12.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62110407, а саме: рішення про реєстрацію права власності за Житлово-будівельним кооперативом № 295 на нежитлове приміщення № 594 загальною площею 104,3 кв.м, розташоване на першому поверсі житлового будинку літ. А-9 за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд.40; форма власності приватна, розмір частки 1/1, дата й час державної реєстрації – 03.12.2021 (а.с. 15-16, 196-197 т. 1).
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. 07.12.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62109943, а саме: рішення про реєстрацію права власності за Житлово-будівельним кооперативом № 295 на нежитлове приміщення № 595 за адресою: Дніпропетровська область,             м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд. 40, форма власності приватна, розмір частки 1/1.
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. 07.12.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62109554, а саме: рішення про реєстрацію права власності за Житлово-будівельним кооперативом № 295 на нежитлове приміщення № 596 за адресою: Дніпропетровська область,             м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд.40, форма власності приватна, розмір частки 1/1.
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. 08.12.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62120434, а саме: рішення про реєстрацію права власності за Житлово-будівельним кооперативом № 295 на нежитлове приміщення № 597 за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Велика Діївська, буд.40, форма власності приватна, розмір частки 1/1(а.с. 17 - 22 т. 1, 13 - 17 т. 2).
За скаргою Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 13.01.2022 № 6/1-3 наказом Міністерства юстиції від 11.04.2023           № 1297/5 скасовані, серед інших, рішення № 62109943, № 62109554 від 07.12.2021, № 62120434 від 08.12.2021, прийняті приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стаднік І.Л. (а.с.114 т.1).
При цьому рішення приватного нотаріуса 62110407 про реєстрацію права власності за Житлово-будівельним кооперативом № 295 на нежитлове приміщення № 594 загальною площею 104,3 кв.м, за адресою: м. Дніпро,         вул. Велика Діївська, буд. 40, не оскаржувалося та не скасовувалося. Відтак, на цей час це приміщення зареєстроване на праві власності за відповідачем та за фактом реєстраційного посвідчення перебуває у його володінні.
Згідно з висновком Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 23.11.2022, покладеного в основу наказу Міністерства юстиції України, розпорядження № 139/1р від 25.05.1984, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів УРСР, що було додано (зокрема) до заяви про державну реєстрацію спірних нежитлових приміщень, не давало змоги встановити факт виникнення у ЖБК № 295 права власності на ці нежитлові приміщення (а.с. 116 т. 1).
Наказ Міністерства юстиції України від 11.04.2023 № 1297/5 став підставою для скасування 11.04.2023 зареєстрованого за відповідачем права власності на нежитлові приміщення № 595, №  596, № 597 із внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав, що підтверджується Інформаційними довідками з цього реєстру 347857213, 347857322, 347857424 (а.с.17 - 22 т. 1).

6.          Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Об`єктом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду, яким відмовлено органу місцевого самоврядування у визнанні права власності на об`єкти нерухомого майна – нежитлові приміщення.
Предметом апеляційного оскарження є встановлення обставин, за наявності яких може бути визнане право власності на підставі положень статті 392 Цивільного кодексу України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент подання позову до суду) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно зі статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено,  право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Всі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку (частина перша статті 384 Цивільного кодексу України).
Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом цієї норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.04.2024 у справі № 920/1114/21, від 29.10.2024 у справі № 910/11335/23, від 02.07.2024 у справі № 909/282/23.
Таким чином, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем за таким позовом може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18.
Спір у даній справі стосується права власності на нежитлові приміщення, які розташовані у житловому будинку.
Положеннями статей 133, 134 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру. На облік бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу беруться громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлене законодавством Союзу РСР і Української РСР) і потребують поліпшення житлових умов.
Статтею 137 Житлового кодексу Української РСР визначено, що житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Рішення про організацію кооперативів при підприємствах, установах, організаціях приймаються з урахуванням пропозицій трудових колективів. Порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Українській РСР. Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 1 Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985, житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).
Пунктом 3 зазначеного Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу перебачено, що число громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. При будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік.
Відповідно до пункту 14 Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу у випадках, коли в будинку (будинках) житлово-будівельного кооперативу за його згодою розміщені (у вбудованих і прибудованих приміщеннях) підприємства й установи торгівлі, громадського харчування і культурно-побутового обслуговування населення або обладнані приміщення громадського призначення, вартість робіт, пов`язаних з будівництвом цих приміщень, після закінчення спорудження будинку відноситься на баланс підприємств і організацій, які здійснюють експлуатацію приміщень. Ці підприємства й організації беруть участь у загальних витратах кооперативу по експлуатації і капітальному ремонту будинку (будинків) та утриманню придомової території пропорційно балансовій вартості належної їм частини будинку відповідно до договору, який укладається між ними і кооперативом.
Верховний Суд в постанові від 28.01.2025 у цій справі, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що на цей час Житловий кодекс Української РСР та постанова Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186, якою затверджено Примірний Статут житлово-будівельного кооперативу, є чинними, їх положення не суперечать чинному законодавству України, а тому обов`язкові до виконання всіма юридичними та фізичними особами, органами влади та посадовими особами. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 911/61/21, від 02.03.2021 у справі № 911/261/20, від 11.03.2020 у справі № 922/651/17.
Апеляційний господарський суд зауважує, що на момент затвердження акта державної комісії про приймання в експлуатацію житлового будинку           № 13И ЖБК-295 у мікрорайоні «Комунар-1А» житлового масиву «Петровський» діяв Цивільний кодекс Української РСР у редакції, чинній з 18.07.1963.
Згідно зі статтею 4 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій – з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.
Відповідно до статті 86 Цивільного кодексу Української РСР право власності – це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними.
За змістом статті 94 Цивільного кодексу Української РСР колгоспи, інші кооперативні організації, їх об`єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів. Право розпорядження майном, що є власністю колгоспів, інших кооперативних організацій, їх об`єднань, належить виключно самим власникам.
Визначальним при розгляді даного спору колегія суддів вважає такі обставини.
Глава 12 Цивільного кодексу Української РСР урегульовувала питання виникнення і припинення права власності. Зокрема, відповідно до статті 128 Цивільного кодексу Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.
Апеляційний господарський суд зауважує, що позивачем не доведено виконання будівельних робіт спірних приміщень за рахунок органів місцевого самоврядування, водночас, як встановлено місцевим господарським судом і не спростовано позивачем у справі, фінансування прийнятого на баланс житлового будинку із вбудованими приміщеннями за відбувалося за рахунок пайових внесків членів ЖБК.
Апеляційний господарський суд зазначає, що у справі № 904/2160/22 ЖБК № 295 звернувся до суду з позовом про зобов`язання Міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14» звільнити нежитлові приміщення, розташовані за по вул. Велика Діївська, 40, у м. Дніпрі, якими відповідач користувався на підставі договору оренди від 10.02.2020 № 1, а саме: приміщення № 139 (нова нумерація 594), № 140 (нова нумерація 595), № 141 (нова нумерація 596), № 142 (нова нумерація 597). Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа       № 14» звернувся до суду із зустрічним позовом до ЖБК № 295, в якому просив скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І. Л. від 07.12.2021 та від 08.12.2021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо права власності ЖБК № 295 на нежитлові приміщення № 595, № 596, № 594, № 597 та припинити право власності на це майно.
За результатом судового провадження у справі № 904/2160/22, а саме за наслідком апеляційного перегляду, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2023, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023, скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2022, позовні вимоги ЖБК № 295 задоволено: зобов`язано Міський комунальний заклад культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14» звільнити нежитлові приміщення № 139 (нова нумерація № 594), № 140 (нова нумерація № 595), № 141 (нова нумерація № 596), № 142 (нова нумерація           № 597), які розташовані в буд. 40 по вул. Діївській у м. Дніпрі та перебувають у власності Житлово-будівельного кооперативу № 295; у задоволенні зустрічного позову Міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14» до ЖБК № 295 про скасування рішень державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. від 07.12.2021 № 62110407, № 62109943, № 62109554, від 08.12.2021                   № 62120434 про реєстрацію права приватної власності за ЖБК № 295 нежитлових приміщень № 594, № 595, № 596, № 597 відповідно та про припинення права власності – відмовлено.
Апеляційний господарський суд у справі № 904/2160/22 встановив, що відповідачем за первісним позовом не надав, а матеріали справи не містять правовстановлювальних документів, інших доказів (зокрема фінансування будівництва спірного приміщення за рахунок державних коштів, прийняття його до комунальної власності у встановленому законом порядку), які б свідчили про наявність підстав для визнання права комунальної власності на спірні приміщення.
За результатом судового провадження у справі № 904/2161/22, а саме за наслідком апеляційного перегляду, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.08.2023 залишено без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022, згідно з яким стягнуто з Міського комунального закладу культури «Дніпровська дитяча музична школа № 14» на користь Житлово-будівельного кооперативу № 295 заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 10.02.2020 у сумі 22099,08 грн разом із судовим збором у сумі 1836,13 грн та відмовлено у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору оренди № 1 від 10.02.2020.
Частиною п`ятою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Оскільки у справах № 904/2161/22 і № 904/2160/22 брав участь Житлово-будівельний кооператив № 295, встановлені обставини у цих справах є преєюдиційними до справи № 904/5221/23, оскільки вони не спростовані Дніпровською міською радою, яка не брала участі у справах № 904/2161/22 і      № 904/2160/22.
З огляду на встановлені обставини у справі, апеляційний господарський суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Дніпровська міська рада здійснювала фінансування будівництва спірних нежитлових приміщень або державними органами, установами, організаціями, до сфери управління яких ці спірні нежитлові приміщення могли входити на момент будівництва. Позивач не надав доказів, які підтверджують набуття Дніпровською міською радою спірних нежитлових приміщень у комунальну власність ні на етапі забудови житлового будинку, ні в процесі розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною). Своєю чергою, за обліковими даними інвентарної картки джерелом придбання (фінансування) прийнятого на баланс житлового будинку із вбудованими приміщеннями зазначено пайові внески членів ЖБК.
У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний господарський суд доходить висновку, що підстав у застосуванні положень статті 392 Цивільного кодексу України для визнання права власності за органом місцевого самоврядування на нежитлові приміщення, розташовані в житловому будинку, у даному випадку немає, що свідчить про обґрунтованість відмови місцевого господарського суду у задоволенні позову.
Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

7.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/5221/23 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/5221/23 залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дніпровську міську раду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.08.2025

Головуючий суддя                                                            Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя                                                                                Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя                                                                                О. ІВАНОВ