КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 357/13651/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5427/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
18 червня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                         при секретарі      Яхно П.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля, 
за апеляційними скаргами  представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Цукурова В.П.,-
 
     встановив:
 
У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулась до суду із заявами про ухвалення додаткового рішення суду та просила стягнути з ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 42 000 грн 00 коп.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року у задоволенні названої заяви відмовлено.
В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права,  просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви в повному обсязі.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.  
На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд апеляційних скарг без участі апелянтів та їх представника.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Постановляючи ухвалу суду від 27 листопада 2024 року, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання дій ОСОБА_3 необґрунтованими. Суд вважав помилковим посилання представника відповідачів на те, що необґрунтованість дій ОСОБА_3 полягає у пред`явленні безпідставного та необґрунтованого позову з метою приховати інший спір про поділ майна подружжя.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
За п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими чи недобросовісними та свідчать про зловживання процесуальними правами.
Враховуючи вищевикладене, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Обгрунтовуючи подану заяву про ухвалення додаткового рішення суду, представник відповідачів зазначила, що необґрунтованість дій ОСОБА_3 полягає у поданні безпідставного та необґрунтованого позову з метою приховання іншого судового спору про поділ майна подружжя.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів не встановлено доказів, які би підтверджували вказане посилання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про компенсацію  витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із недоведеності підстав для визнання дій позивача необґрунтованими.
Так, звернення позивача до суду за захистом порушених прав, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та не можуть вважатися необґрунтованими.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Під час судового розгляду цивільної справи №357/13651/23 суд першої інстанції не встановлював та не застосовував до позивача будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами. 
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_3 на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.
Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_3 подано безпідставний позов за відсутності предмету спору, колегія суддів оцінює критично, оскільки саме відповідачем ОСОБА_2 продано спірний автомобіль (який був предметом поданого позову) 22 лютого 2024 року вже після звернення позивача до суду з названим позовом.
Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про те, що при розгляді заяв про ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 27 листопада 2024 року постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-   
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 23 червня 2025 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко                                                                                    

                                                                                                                          
                                     
                                                                                                                           Л.П. Сушко