ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/396/25 Справа № 705/2540/25 Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП	Головуючий у І інстанції Душин  О. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року          Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А. за участю прокурора  Криворучко Р.О.,  Потапова І.І.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду  Черкаської області від 12.06.2025 року, якою –
  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого юристом в Інституті ІЕЗ ім. Є.О. Патона НАН України , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гри. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу прав у кримінальному процесі Департаменту моніторингу додержання права на справедливий суд та процесуальних справ Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог ч. 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 12.09.2023 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 01.02.2024 о 23:38 несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою судді Уманського міськрайонного суду  Черкаської області від 12.06.2025 року, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано  адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гри. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

           Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 12.06.2025 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить:
  Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його  діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Вважає, що постанова є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. 
Вказує, що при розгляді справи судом не дотримано вимог ст. ст. 245, 251,278,280 КУпАП, не з`ясовано фактичні обставини справи, належним чином не досліджено і не надано оцінки наявним в матеріалах справи доказам та неправильно застосовано норми матеріального права.
Судом при розгляді справи не надано належної оцінки наданим доказам з приводу стану здоров`я. Судом не враховано саму суть захворювання і його перебігу, адже у виписці амбулаторного хворого №3208 зафіксовано діагноз «Інші розлади вегетативної нервової системи» з мігренеподібними нападами та скаргами на напади стискаючого пульсуючого головного болю та запамороченням.  Цей хворобливий стан суттєво впливав на його працездатність та концентрацію  уваги у період, що безпосередньо передував даті госпіталізації, включаючи період подачі декларацій.
Судом не приділено належної уваги тому факту, що правопорушення полягає у затримці подання декларації лише на один день, не враховано відсутність у його діях умислу на ухилення від виконання свого обов`язку з декларування, про що свідчить той факт, що 31.01.2024, ним  було подано дві інші декларації: щорічну за 2021 рік (як кандидата на посаду) та щорічну за 2022 рік, що демонструє його добросовісне виконання вимог антикорупційиого законодавства.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення  виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною та обґрунтованою.
Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Як встановлено перевіркою матеріалів справи, ці вимоги закону при розгляді справи по суті суддею суду першої інстанції виконані в повному обсязі не були. 
Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
          Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу прав у кримінальному процесі Департаменту моніторингу додержання права на справедливий суд та процесуальних справ Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог ч. 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» та абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 12.09.2023 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 01.02.2024 о 23:38 несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) у власному персональному електронному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
При винесенні постанови суд першої інстанції послався на п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією за вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, а саме на те, що для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.
Проте, суд в своїх роз`ясненнях зазначає, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.
Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Таким чином, наведений перелік не є виключним. Оскільки, роз`яснення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ надавалось ще в 2017 році, тобто до запровадження в країні воєнного стану, прямої вказівки на цю підставу роз`яснення не має, проте зазначає інші форс-мажорні обставини, які слід вважати поважними причинами несвоєчасного подання декларації.
Крім того, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що суб`єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. У ОСОБА_1 не було умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), оскільки він намагався її подати вчасно, виконуючи дії для її оформлення та подальшої подачі в порядку, передбаченому законодавством.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що строк в двадцять три години, який був пропущений ОСОБА_1 , слід розцінювати як незначний, а спроби подачі декларації 30, 31 січня та 01 лютого 2024 року, як бажання належно виконати вимоги антикорупційного законодавства, що підтверджує відсутність наміру ухилятися від подачі декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на ухилення від виконання обов`язку з декларування, про що свідчить той факт, що 31.01.2024, ним було подано дві інші декларації: щорічну за 2021 рік (як кандидата на посаду) та щорічну за 2022 рік, що демонструє його добросовісне виконання вимог антикорупційиого законодавства.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що характер захворювання ОСОБА_1 вказаний в медичних документах, суттєво впливає на його концентрацію, працездатність, що в свою чергу може завадити подати декларацію правильно та своєчасно.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, наявні всі підстави вважати, що «поза розумним сумнівом» не доводиться  факт несвоєчасного подання без поважних причин ОСОБА_1   декларацій особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що особою, яка склала адміністративний протокол не встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення, що впливає на підсудність даної справи Уманському міськрайонному суду Черкаської області.
Згідно ст.. 276 КУпАП, справи розглядаються судами за місцем вчинення адміністративного правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1   проживає в м. Київ, а місцем реєстрації є м. Умань.
Відповідно до листа Офісу Генерального Прокурора від 21.03.2025 року, матеріали провадження стосовно ОСОБА_1 були повернуті Управлінню стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на доопрацювання для встановлення місця вчинення адміністративного правопорушення шляхом в тому числі опитування ОСОБА_1 .
Після цього, 23.04.2025 року уповноважена особа нацполіції опитала ОСОБА_1 , однак питання місця подачі декларації взагалі не з`ясовувалось.
          Таким чином, виходячи з вищевикладеного, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції від 12.06.2025 року до скасування із закриттям провадження по справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
           Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП – скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
           Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.    

Суддя                                                                                                 І.А. Поєдинок