Номер провадження: 22-ц/813/280/25 
Справа № 947/5307/22
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О., 
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку в подальшому уточнив шляхом подачі заяви про зміну предмету позову, до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», в якій просить суд визнати незаконними та скасувати накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язати відповідача вчинити певні дії.
Позов, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, мотивований тим, що з 01.07.2017 року ОСОБА_1 працював в виробничому структурному підрозділі «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» на посаді заступника начальника, а з 24.01.2019 року – на посаді начальника зазначеного відділу. 30.09.2021 року він отримав попередження про наступне вивільнення, зі змісту якого вбачалось, що виробничий структурний підрозділ «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» реорганізовано шляхом приєднання до ВСП «Одеська дирекція» та повідомлено, що посада, яку обіймає позивач, підлягає скороченню. Крім того, вказаним попередженням від 30.09.2021 року позивачу запропоновано переведення на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС» та надано перелік з вакантними посадами, актуальними на дату його формування. 30.09.2021 року позивач надав згоду на переведення на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС», про що зроблено відмітку на попередженні про вивільнення від 30.09.2021 року. Проте, відповідачем не дотриманні умови для правомірного переведення позивача на іншу посаду або звільнення працівника. 03.03.2022 року позивачу було вручено наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року, яким позивача звільнено у перший день фактичного виходу після закінчення періоду тимчасової непрацездатності за грубе порушення трудових обов`язків. 04.04.2022 року позивачу було вручено наказ (розпорядження) в. о. начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеське дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору (контракту). Підставою вказано акт перевірки виробничого структурного підрозділу «Одеське дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 04.02.2022 року, наказ в. о. начальника дирекції філії від 17.02.2022 № 29/ос. Позивач зазначив, що його не було ознайомлено з матеріалами вказаної перевірки, від нього не були отриманні пояснення за результатами матеріалів перевірки, перевірка стосувалась виробничого структурного підрозділу «Одеське дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», до якого позивача так і не було переведено. На думку позивача, вказане свідчить, що наказ № 29/ос від 17.02.2022 і наказ (розпорядження) № 84/ос від 03.03.2022 року були прийняті саме з огляду на незаконні дії відповідача щодо непереведення ОСОБА_1 на запропоновану посаду і протиправне призначення на цю посаду іншої особи. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. 
Визнано бездіяльність щодо не призначення (шляхом переведення) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконною. 
Зобов`язано АТ «Українська залізниця» призначити (перевести) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця».
Визнано незаконним та скасовано наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу».
Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) в.о. начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракту.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу з 04.03.2022 року.
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 984 грн. 80 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
7-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 453-1 цього Кодексу;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
2. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Рішення суду зазначеним вимогам у повному обсязі не відповідає.
Задовольняючи позов, визнаючи бездіяльність щодо не призначення (шляхом переведення) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконною; зобов`язуючи Акціонерне товариство «Українська залізниця» призначити (перевести) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця»; визнаючи незаконним та скасовуючи наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу»; визнаючи незаконним та скасовуючи наказ (розпорядження) виконуючого обов`язки начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракт; стягуючи на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу з 04.03.2022 року без конкретизації періоду та розміру стягнення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.
При цьому суд розглянув справу у спрощеному провадженні без виклику сторін в судове засідання. 
Колегія суддів повністю погодитись з усіма такими висновками районного суду не може. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що: 
-  ОСОБА_1 з 01.07.2017 року працював в виробничому структурному підрозділі «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» з моменту його створення, спочатку на посаді заступника начальника, а з 24.01.2019 року на посаді начальника зазначеного підрозділу. Загальний стаж роботи на залізничному транспорті складає більш 20 років, він є членом профспілкової організації; 
- відповідно наказу № 13/ОС від 23.01.2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника виробничого підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» з 24.01.2019 року, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису;
- 30.09.2021 року ОСОБА_1 отримав попередження про наступне вивільнення.
Зі змісту вказаного попередження вбачається, що на підставі рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 19.07.2021 (протокол № Ц-56/82 Ком.т.), наказу філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» від 07.09.2021 року № 138 «Про реорганізацію територіальних управлінь філії», наказу філії «БМЕС» від 17.09.2021 № 155 «Про внесення змін до наказу від 07.09.2021 № 138» та у зв`язку із новим штатним розписом ВСП «Одеська дирекція» від 27.08.2021 виробничий структурний підрозділ «Одеське територіальне управління» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» реорганізовано шляхом приєднання до ВСП «Одеська дирекція» до ВСП «Одеська дирекція» та повідомлено, що посада яку обіймає позивач, підлягає скороченню з урахуванням вимог законодавства про працю України.
Крім того вказаним попередженням від 30.09.2021 року відповідно до вимог законодавства про працю України позивачу запропоновано переведення на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС» та надано перелік з вакантними посадами, актуальний на дату його формування. Також зазначено, що ненадання письмової згоди на переведення вважатиметься відмовою від запропонованих вакантних посад і повідомлено, що у разі відмови від запропонованих вакантних посад можливе розірвання трудового договору на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, процедуру звільнення буде проведено з дотриманням вимог законодавства про працю України, зокрема статей 40, 43, 44, 492 КЗпП України; 
- 30.09.2021 позивач надав згоду на переведення на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС», про що зроблено відмітку на попередженні про вивільнення від 30.09.2021 року.
- в подальшому 26.11.2021 року складено Акт від 26.11.2021 року, яким заступник начальник дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС» Максименко Вікторія Вікторівна, голова первинної профспілкової організації ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС» Кожевіна Оксана Валеріївна, члени первинної профспілкової організації ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС»: інженер 1 категорії відділу управління персоналом та соціальної політики ОСОБА_4 , підсобний робітник дільниці з експлуатації будівель і споруд ст. Одеса Одеського регіону ОСОБА_5 , бригадир (звільнений) підприємств залізничного транспорту 6 розряду дільниці з експлуатації будівель і споруд ст. Одеса, Одеського регіону Дмитрієва Вікторія Анатоліївна, провідний інженер з організації та нормування праці відділу оплати праці та мотивації персоналу ОСОБА_6 , головний технолог виробничо-технічного відділу Федорчак Оксана Віталіївна, провідний економіст планово-економічного відділу Чікінда Галина Петрівна, інспектор з контролю за технічним утриманням будинків (2 групи) Явнюк Микола Іванович, засвідчили, що: «на засіданні первинної профспілкової організації начальнику управління виробничого структурного підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» Доросевичу Олександру Сергійовичу, посада якого на виконання витягу з протоколу № Ц-56/82 Ком. т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 19.07.2021 року скорочується, запропоновано наступні посади: заступник начальника дирекції з посадовим окладом 25 095 грн. виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця». ОСОБА_1 надав згоду на посаду заступника начальника дирекції з посадовим окладом 25095 грн. виробничого структурного підрозділу «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця». 
З вказаним актом від 26.11.2021 року позивач був ознайомлений та знову ж таки погодився з переведенням на іншу посаду.
- станом на 28.12.2021 року, ОСОБА_1 , так і не отримав наказ про своє переведення, у зв`язку з чим в його інтересах був поданий адвокатський запит від 28.12.2021 року адвокатом Коломійчуком А.С.; 
- 03.02.2022 року на адресу адвоката надійшов лист АТ «Укрзалізниця» № ЦУУП-9/4 від 11.01.2022 року в якому було повідомлено, що ОСОБА_1 на посаду заступника начальника ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» не призначено, та станом на 10.01.2022 року вищевказана вакантна посада відсутня»
- 10.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії. Мотивуючи це тим, що відповідачем не дотримані передумови для правомірного переведення на іншу посаду або звільнення працівника і вчинені відповідні дії з метою отримання формальної підстави для звільнення ОСОБА_1 ;
- ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного провадження;
- ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2022 року від акціонерного товариства «Українська залізниця» витребувано відомості щодо штатного розпису, наявності запропонованої ОСОБА_1 посади у акціонерному товаристві «Українська залізниця», дати призначення позивача на цю посаду і у разі не призначення – зазначити відповідні причини тощо;
- 03.03.2022 року позивачу було вручено наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу».
Зі змісту вказаного наказу вбачається, що: «відповідно до акту перевірки виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 04.02.2022 року, проведеної на підставі наказу від 21.01.2022 року № 1, з урахуванням змін, внесених наказами від 24.01.2022 № 17, від 27.01.2022 № 19 та від 31.01.2022 року № 21, комісією встановлені грубі порушення трудових обов`язків, які допущені начальником управління ВСП «Одеське територіальне управління» ОСОБА_1 . Зазначене свідчить про неналежне виконання своїх функціональних обов`язків, передбачених п. 4.7.2. розділу 4 Положення про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», а також п. 5 Посадової інструкції.». На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 41 КЗпП України наказом № 29 о/с від 17.02.2022 року: « ОСОБА_1 , начальника управління виробничого структурного підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» за грубе порушення трудових обов`язків звільнити з займаної посади у перший день фактичного виходу після закінчення періоду тимчасової непрацездатності»;
- 17.03.2022 року ОСОБА_1 було подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої позивач змінив предмет позову, з метою поновлення на роботі додавши позовні вимоги про: визнання незаконним та скасувати наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу»; визнання незаконним та скасувати наказ (розпорядження) в. о. начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракту; стягнення на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача;
- 04.04.2022 року ОСОБА_1 було вручено наказ (розпорядження) в.о. начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору (контракту). Підставою вказано акт перевірки виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 04.02.2022 року, наказ в. о. начальника дирекції виконавчого філії від 17.02.2022 № 29/ос.
Крім того, на стадії перегляду справи в апеляційному порядку відбулись такі події та апеляційним судом ухвалені наступні процесуальні рішення:
- ухвалами Одеського апеляційного суду від 29.09.2022 року поновлено строк представнику Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.02.2023 року про що сповіщено учасників (т.3 а. с. 219-221); 
- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер (т.4 а. с. 6);
- ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.05.2023 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання вчинити певні дії – до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_1 (т.4 а. с. 11-12);
- ухвалами Одеського апеляційного суду від 28.08.2023 року відновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання вчинити певні дії та витребувано відомості від Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса інформацію про заведену спадкову справу та осіб, які звернулися до нотаріуса зі заявами про прийняття спадщини (т. 3 а. с. 13-14);
- згідно з відповіді Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 20.09.2023 року спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась (т.4 а. с. 17);
- розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 262-р від 07.06.2023 року встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 залишилась сиротою. Мати дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько дитини ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Піклувальником неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 4 а. с. 32);
- згідно з відповіддю Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 06.10.2023 року станом на 23.02.2023 року у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.02.2011 року (т.4 а. с. 27); 
- згідно з заявою ОСОБА_3 до Одеського апеляційного суду від 27.11.2023 року, останній в якості піклувальника неповнолітньої ОСОБА_2 просить залучити її в якості правонаступника позивача ОСОБА_1 до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та зобов`язання вчинити певні дії (т. 4 а. с. 29-30);
- згідно з витягом з Спадкового реєстру 03.10.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_1 (т.4 а. с. 31);
- на запит Одеського апеляційного суду приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гайдаржи Є.О. надіслано копію спадкової справи, в якій міститься нотаріально посвідчена заява неповнолітньої ОСОБА_2 та її піклувальника ОСОБА_3 про прийняття неповнолітньою дочкою ОСОБА_1 ОСОБА_2 спадщини, яка залишилась після смерті батька (т.4 а. с. 46-83). 
- ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2023 року залучено ОСОБА_2 в інтересах якої діє піклувальник ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 до участі у справі № 947/5307/22 як правонаступника позивача ОСОБА_1 (т.4 а. с. 85-86).
Колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених, зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з частиною третьою статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу.
Відповідно до частини третьої статті 36 КЗпП у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації (далі – підприємство) тощо.
Скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату — зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.
Розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору з працівником відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу, передбачає дотримання певних гарантій для працівника.
Так, за загальним правилом встановленим частиною першою статті 49-2 Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Частиною другою статті 49-2 Кодексу передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці має враховуватися переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Власник або уповноважений ним орган при вивільнені працівників у випадках змін в організації виробництва і праці повинен дотримуватися вимог статті 42 Кодексу, якою встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:
1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;
2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;
3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;
4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;
5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;
6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;
7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;
8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;
9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.
10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Стаття 141 КЗпП України визначає, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.
При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.
Згідно зі статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
У правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року (провадження N 6-40цс15), зазначено, що оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Постановою Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 161/7196/19 (провадження № 61- 4375св20) визначено, що "Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення".
Тобто правова позиція Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року (провадження N 6-40цс15) підтримана і Верховним Судом у постанові від 22.09.2020 року у справі № 161/7196/19 (провадження № 61- 4375св20).
Встановивши, що:
- 30.09.2021 року ОСОБА_1 отримав попередження про наступне вивільнення у зв`язку із новим штатним розписом ВСП «Одеська дирекція» від 27.08.2021року виробничий структурний підрозділ «Одеське територіальне управління» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» реорганізовано шляхом приєднання до ВСП «Одеська дирекція» та повідомлено, що посада яку обіймає позивач, підлягає скороченню з урахуванням вимог законодавства про працю України;
- 30.09.2021 року позивачу запропоновано переведення на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС» та надано перелік з вакантними посадами, актуальний на дату його формування та попереджено, що ненадання письмової згоди на переведення вважатиметься відмовою від запропонованих вакантних посад і повідомлено, що у разі відмови від запропонованих вакантних посад можливе розірвання трудового договору на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, процедуру звільнення буде проведено з дотриманням вимог законодавства про працю України, зокрема статей 40, 43, 44, 492 КЗпП України;
- 30.09.2021 позивач надав згоду на переведення на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС», про що зроблено відмітку на попередженні про вивільнення від 30.09.2021 року; 
- 26.11.2021 року складено Акт, де члени первинної профспілкової організації ВСП «Одеська дирекція» філії «БМЕС» засвідчили, що: «на засіданні первинної профспілкової організації начальнику управління виробничого структурного підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 , посада якого на виконання витягу з протоколу № Ц-56/82 Ком. т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 19.07.2021 року скорочується, запропоновано наступні посади: заступник начальника дирекції з посадовим окладом 25 095 грн. виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця».  ОСОБА_1 надав згоду на посаду заступника начальника дирекції з посадовим окладом 25 095 грн. виробничого структурного підрозділу «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця»
- 26.11.2021 року позивач був ознайомлений з переведенням на іншу посаду з чим погодився;
- станом на 28.12.2021 року, ОСОБА_1 не отримав наказ про своє переведення, у зв`язку з чим в його інтересах був поданий адвокатський запит від 28.12.2021 року адвокатом Коломійчуком А.С.; 
- 03.02.2022 року на адресу адвоката надійшов лист АТ «Укрзалізниця» № ЦУУП-9/4 від 11.01.2022 року в якому було повідомлено, що ОСОБА_1 на посаду заступника начальника ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» не призначено, та станом на 10.01.2022 року вищевказана вакантна посада відсутня»
- 10.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії. Мотивуючи це тим, що відповідачем не дотримані передумови для правомірного переведення на іншу посаду або звільнення працівника і вчинені відповідні дії з метою отримання формальної підстави для звільнення ОСОБА_1 ;
- 03.03.2022 року позивачу було вручено наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу», 
суд першої інстанції вірно констатував, що:
- з 30.09.2021 року (дати попередження і отримання згоди зайняти запропоновану посаду) ОСОБА_1 жодна інша посада не пропонувалась, а запропонована посада весь час залишалась вільною до 22.12.2021 року - моменту призначення на цю посаду іншої особи, і що призначення іншої особи на запропоновану позивачу посаду, на що той надав згоду, відбулось поза межами двомісячного строку процедури вивільнення;
- прийняття власником наказу від 21.01.2022 року № 1 про перевірку виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» з урахуванням змін, внесених наказами від 24.01.2022 № 17, від 27.01.2022 року № 19 та від 31.01.2022 року № 21 відбулось після ініціювання 28.12.2021 року адвокатом Коломійчуком А.С. в інтересах позивача запиту у зв`язку з неотриманням ОСОБА_1 наказу про переведення його на посаду, на яку він надав свою згоду під час процедури вивільнення і яка була вакантною на час завершення 30.11.2021 року 2 - місячного строку з часу попередження позивача 30.09.2021 року про наступне вивільнення у зв`язку із новим штатним розписом ВСП «Одеська дирекція» від 27.08.2021року; 
- прийняття власником наказу № 29 о/с від 17.02.2022 року і наказу (розпорядження) № 84/ос від 03.03.2022 року відбулось вже після звернення позивача за захистом свого порушеного трудового права в судовому порядку та відкриття судом провадження у справі.
Зі змісту наказу Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу», згідно з яким: «відповідно до акту перевірки виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 04.02.2022 року, проведеної на підставі наказу від 21.01.2022 року № 1, з урахуванням змін, внесених наказами від 24.01.2022 № 17, від 27.01.2022 року № 19 та від 31.01.2022 року № 21, комісією встановлені грубі порушення трудових обов`язків, які допущені начальником управління ВСП «Одеське територіальне управління» ОСОБА_1 .
Зазначене свідчить про неналежне виконання своїх функціональних обов`язків, передбачених п. 4.7.2. розділу 4 Положення про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», а також п. 5 Посадової інструкції.»
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 41 КЗпП України наказом № 29 о/с від 17.02.2022 року: « ОСОБА_1 , начальника управління виробничого структурного підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» за грубе порушення трудових обов`язків звільнити з займаної посади у перший день фактичного виходу після закінчення періоду тимчасової непрацездатності».
ОСОБА_1 , як начальника виробничого структурного підрозділу «Одеське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення за неналежне виконання своїх функціональних обов`язків, передбачених п. 4.7.2. розділу 4 Положення про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця», а також п. 5 Посадової інструкції.
Колегія суддів звертає увагу, що будь-який працівник зобов`язаний не тільки належно виконувати свої трудові обов`язки, покладені на нього трудовим договором, а й дотримуватися трудової дисципліни.
Дисциплінарне стягнення - це відповідальність працівника за вчинення дисциплінарного проступку. Трудове законодавство не містить визначення дисциплінарного проступку. Дисциплінарні стягнення застосовуються у разі невиконання чи неналежного виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Стягнення має відбуватися в межах та порядку, визначених законодавством, щоб притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, потрібно довести, що проступок мав місце і працівник знає, що вчинив порушення. З переліком покладених на нього обов`язків працівник обов`язково має бути ознайомлений під розпис.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень прописано у статях 147-152 КЗпП, підпорядковано певним правилам, від правильності та своєчасності виконання яких залежить законність стягнення.
Будь-які заходи дисциплінарного стягнення застосовуються тільки після з`ясування всіх обставин. Роботодавцеві потрібно розібратися у всіх нюансах того, що сталося, встановити в поведінці (дії або бездіяльності) працівника провину, оцінити її ступінь, виявити причини і обставини порушення трудової дисципліни, визначити справедливу міру дисциплінарного покарання. Стягнення має відповідати тяжкості вчиненого проступку.
Обов`язковою ознакою дисциплінарного проступку є наявність вини. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості:не можна притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, доки не доведено його вину у вчиненні порушення.
Обов`язок довести вину працівника лежить на роботодавцеві, у зв`язку з чим документальному оформленню конкретного порушення трудової дисципліни і безпосередньо накладенню стягнення роботодавцеві слід приділяти особливу увагу.
Важливою умовою застосування дисциплінарного впливу є дотримання встановлених строків.
Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше 1 місяця з дня його виявлення.
Слід звернути увагу, що місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення обчислюють не з дня виявлення факту порушення, а саме з дня виявлення проступку.
Перш за все роботодавець повинен зафіксувати той проступок (дію або бездіяльність) працівника, який є порушенням і за який планується застосувати стягнення. (акт, доповідна записка або інше).
Фіксація вчинення проступку необхідна для дотримання строків притягнення до відповідальності. Днем виявлення дисциплінарного проступку вважається день, коли про проступок стало відомо особі, якій безпосередньо підпорядковується працівник.
Відповідно до статті 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, щоб належним чином з`ясувати причини і обставини вчиненого дисциплінарного проступку, аби визначити справедливий баланс прав сторін, як роботодавця так і працівника.
Якщо пояснення вимагалися або були надані після накладення стягнення, то таке стягнення вважається накладеним неправомірно (навіть якщо працівник був винен у порушенні).
Відповідно до вимог частини четвертої статті 149 КЗпП стягнення має бути оголошено в наказі або розпорядженні й повідомлено працівникові під розпис.
Ознайомити працівника з наказом про накладення дисциплінарного стягнення роботодавець повинен упродовж 3 днів із дня його видання. Недотримання 3-денного строку означає, що порядок застосування дисциплінарного стягнення порушено, а це є безумовною підставою для оскарження такого стягнення.
Між тим, серед витребуваних судом матеріалів від АТ «Укрзалізниця» не вбачається, що роботодавцем було повідомлено ОСОБА_1 про проведення перевірки, ознайомлення його з її результатами, пропозицію надати пояснення з приводу виявлених в акті порушень, фіксацію відмови ОСОБА_1 від ознайомлення наказом про призначення перевірки, з актом перевірки та від надання пояснень за актом перевірки виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця».
Також відповідачем не доведено факту ознайомлення позивача з Положенням про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», неналежне виконання якого в частині п. 4.7.2. розділу 4 щодо функціональних обов`язків, звинувачено Позивача.
В засіданні судової колегії представником АТ «Укрзалізниця» Кожевіною О.В. пояснено, що їй відомо зі слів начальника відділу начальника кадрів, про те, що ОСОБА_1 усно ознайомлювали з призначенням перевірки та її результатами і що він відмовився від отримання акту та надання відповідних пояснень по акту, але письмові документи про дані обставини фактично відсутні. За фактом порушень, які зазначені в акті перевірки у 2022 році відкрито кримінальне провадження. Відомості, що у кримінальному провадженні було повідомлено про підозру ОСОБА_1 відсутні. Також, як відомо, не було пред`явлено і звинувачень ОСОБА_1 за порушеннями, які зазначені в акті перевірки. Кримінальне провадження відкрито не у відношенні конкретних осіб, а за фактом.
При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновками районного суду, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів щодо правомірності дій, пов`язаних з:
- не переведенням ОСОБА_1 по закінченні 30.11.2021 року двомісячного строку після попередження про вивільнення 30.09.2021 року на запропоновану посаду заступника начальника дирекції з посадовим окладом 25 095 грн. виробничого структурного підрозділу «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», на яку позивач надав згоду і яка на час спливу строку процедури вивільнення залишалась вакантною;
- призначенням іншої особи на запропоновану позивачу посаду поза межами двомісячного строку процедури вивільнення позивача.
Оскільки відповідачем не надано будь-якого належного документального підтвердження щодо:
- повідомлення ОСОБА_1  про проведення перевірки, ознайомлення його з її результатами, пропозиції надати пояснення з приводу виявлених в акті порушень, фіксації відмови  ОСОБА_1  від ознайомлення з наказом про призначення перевірки, актом перевірки та від надання пояснень за актом перевірки виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця»;
- ознайомлення позивача з Положенням про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», неналежне виконання якого в частині п. 4.7.2. розділу 4 щодо функціональних обов`язків, звинувачено Позивача, а також застосування «п. 5 Посадової інструкції», 
колегія суддів вважає обґрунтованим висновок районного суду про задоволення вимог про визнання бездіяльності щодо не призначення (шляхом переведення) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконною; зобов`язання АТ «Українська залізниця» призначити (перевести) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця»; визнання незаконним та скасування наказу Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу»; визнання незаконним та скасування наказ (розпорядження) виконуючого обов`язки начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракту.
Доводи апеляційної скарги висновок районного суду по суті заявлених вимог, не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування норм матеріального закону, який регулює спірні правовідносини.
Разом тим, колегія суддів звертає увагу, що набувши справедливих висновків про визнання бездіяльності відповідача щодо не переведення позивача на запропоновану під час процедури вивільнення посаду, на яку той надав згоду і яка після спливу 2-місячного строку залишалась вакантною; зобов`язання відповідача перевести на цю посаду позивача; визнання незаконним і скасування наказу Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу»; визнання незаконним та скасування наказ (розпорядження) виконуючого обов`язки начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракту, суд першої інстанції мав підстави для задоволення і задовольнив вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.03.2022 року до ухвалення судом рішення про поновлення на роботі, яке в розумінні ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню з визначенням конкретної суми середнього заробітку, який підлягає стягненню з роботодавця на користь працівника.
Даний розмір вираховується шляхом витребування відповідної довідки від роботодавця про отримання працівником заробітної плати за попередні 2 повні місяці роботи, які передували незаконному звільненню (січень-лютий 2022 року) з подальшим розрахунком судом суми середнього заробітку у відповідності до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08лютого 1995 року № 100.
Проте районний суд довідки про виплачену позивачу заробітну плату не витребував, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу не здійснив і обмежився задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку на користь позивача з відповідача без визначення конкретної суми стягнення і таким чином не вирішив спір в цій частині належним чином, що в свою чергу унеможливило виконання рішення суду в цій частині. 
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження та змісту матеріалів справи, дана справа розглядалась судом у спрощеному провадженні без виклику сторін .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України упорядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи , що виникають з трудових відносин.
Підстави неможливості розгляду справи в спрощеному провадженні, які передбачені частиною 4 статті 274 ЦПК України, не встановлені.
Разом з тим, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагав проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Не надання відповідачем відомості про отримання працівником заробітної плати за попередні 2 повні місяці роботи, які передували незаконному звільненню (січень-лютий 2022 року), потребувало від суду вжиття дієвих заходів для отримання таких відомостей, які є необхідними для вирішення заявлених вимог про стягнення середнього заробітку, що можливо було добитись зокрема шляхом проведення судового засідання з повідомленням сторін.
Оскільки відповідного клопотання від будь-якого з учасників справи не надійшло, суд першої інстанції за таких обставин вправі був постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (ч.6 ст. 276 ЦПК України»).
Проте районний суд наведеного не врахував і за наведених фактичних обставин, помилково розглянув справу у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, що призвело до неповноти з`ясування обставин пов`язаних визначенням середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача в порядку вирішення судового спору.
Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення вимог з тих підстав, що зазначені в рішенні суду першої інстанції з урахуванням висновків, які наведені в цій постанові Одеського апеляційного суду та розрахунком конкретної суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.03.2022 року і до 23.02.2023 року (дати смерті позивача ОСОБА_1 ).
За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до пунктів 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі Порядок), нарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу проводиться, виходячи із заробітної плати за два останні повні місяці роботи, які передували місяцю звільнення.
Як вбачається з довідки про заробітну плату, яка додана представником позивача до справи 01.07.2025 року і була отримана ним на підставі адвокатського запиту до відповідача, у січні 2022 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата 56 690,29 грн., а у лютому 29 955, 57 грн..
Тобто за 2 місяці, що передували звільненню позивач отримав заробітної плати сумарно – 86 645,86 грн., що становить в середньому 43 323 грн. за місяць. У січні 2022 року було 20 робочих, у лютому 2022 року – 20 робочих днів, внаслідок чого середньоденний заробіток становить 2 166, 14 коп.
Всього період стягнення – з 04.03.2022 року до 23.02.23 року становить неповний календарний рік або 11,7 місяців.
Середньомісячний заробіток 43 323 грн. * 11,7 місяців складає 506 879, 10 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з частиною цієї ж статті якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
Колегія суддів звертає увагу, що скасування рішення суду першої інстанції відбулось суто з процесуальних підстав.
Самі вимоги по суті заявленого спору, які не допускають правонаступництва - про визнання бездіяльності відповідача щодо не переведення позивача га запропоновану під час процедури вивільнення посаду, на яку той надав згоду і яка після спливу 2-місячного строку залишалась вакантною; зобов`язання відповідача перевести на цю посаду позивача; визнання незаконним і скасування наказу Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу»; визнання незаконним та скасування наказ (розпорядження) виконуючого обов`язки начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракту, судом першої інстанції вирішені вірно, внаслідок чого ухвалюючи нове судове рішення у зв`язку з процесуальними підставами, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити в тому самому обсязі.
Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка задоволена судом і яка підлягає правонаступництву, у зв`язку з чим залучено правонаступника позивача ОСОБА_1 – його неповнолітню дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , то колегія суддів задовольняє цю вимог про стягнення середнього заробітку з визначенням конкретної суми 506 879, 10 грн., яка розрахована апеляційним судом відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з часу припинення трудових відносин з позивачем – 04.03.2022 року до дати смерті позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову з підстав та обґрунтувань, наведених у цій постанові суду апеляційної інстанції. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати бездіяльність щодо не призначення (шляхом переведення) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконною.
Зобов`язати акціонерне товариство «Українська залізниця» призначити (перевести) ОСОБА_1 на посаду заступника начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця».
Визнати незаконним та скасувати наказ Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 29 о/с від 17.02.2022 року «по особовому складу».
Визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) в. о. начальника дирекції виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 84/ос від 03.03.2022 року про припинення трудового договору контракту.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь  ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2   ІНФОРМАЦІЯ_2  в інтересах якої діє піклувальник  ОСОБА_3 середній заробіток за період вимушеного прогулу з 04.03.2022 року по 23.02.2023 року у розмірі 506 879 грн. 10 коп.
Допустити негайне виконання судового рішення у справі в частині стягнення середнього заробітку в межах платежів за один місяць.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений: 16.07.2025 року.

Головуючий                                                                О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        Є.С. Сєвєрова

       С.О. Погорєлова