Справа № 161/1383/25 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/637/25  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 червня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення невиплачених коштів, належних спадкодавцеві, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2025 року,
                                             В С Т А Н О В И В:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом. 
Покликалась на те, що рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 140/6023/21 та від 11 січня 2022 року у справі №140/13183/21 за позовами її батька ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, які набрали законної сили, було здійснено перерахунок пенсії та нараховано доплату до пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2021 року в розмірі 195207 грн 79 коп., та за період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2022 року в розмірі 24482 грн 46 коп., що в загальній сумі становить 219690 грн 25 коп. Однак ОСОБА_2 недоплачену суму пенсій не отримав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того позивач вказувала, що вона є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із недоотриманої пенсії, яка була нарахована спадкодавцю у відповідності до вищезазначених рішень Волинського окружного адміністративного суду.
Також позивач вказувала, що після смерті батька, отримавши свідоцтво про право на спадщину, вона зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про виплату їй недоотриманої спадкодавцем ОСОБА_2 пенсії.
Проте, у виплаті недоотриманої пенсії батька, яку вона успадкувала, їй було відмовлено.
Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача ГУ ПФУ у Волинській області на свою користь в порядку спадкування нараховані згідно з рішеннями Волинського окружного адміністративного суду, але не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати в сумі 219690 грн 25 коп. та відшкодувати їй понесені витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Волинській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом неодержану за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у розмірі 219690 грн 25 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2196 грн 90 коп.
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про перешкоджання відповідачем позивачу в отриманні належного їй спадкового майна - недоодержаних спадкодавцем грошових коштів у вигляді пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , вважаючи рішення місцевого суду законним і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перерахунок грошових коштів відповідно до рішень Волинського окружного адміністративного суду було здійснено за життя спадкодавця ОСОБА_2 і ним не отримано, а позивач ОСОБА_1 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувала зазначені виплати відповідно до положень статті 1227 ЦК України, то поданий останньою позов підлягає до задоволення.
Такий висновок суду є правильний.
З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що рішеннями Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року та від 11 січня 2022 року в адміністративних справах, які набрали законної сили, адміністративні позови ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії було задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року пенсії на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС по Волинській області» від 17 травня 2021 року №33/23-290д. Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі зазначеної довідки з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 74 процентів до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01 грудня 2019 року на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Волинській області» від 17 травня 2021 року №33/23-290д. Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (з урахуванням виплачених сум) з 01 грудня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74 процентів суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Волинській області» про розмір грошового забезпечення від 17 травня 2021 року №33/23-290д.
Крім того встановлено, що донараховані пенсійні виплати ОСОБА_2 отримані не були, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.
З метою оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_2 позивач  ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, зверталася до приватного нотаріуса Луцького нотаріального округу Волинської області Курти Н. В. із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 листопада 2024 року. Спадщина, на яку видане вказане свідоцтво, складається з: нарахованої доплати (проведено перерахунок пенсії) на виконання рішень Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 140/6023/21 та від 11 січня 2022 року у справі №140/13183/21 за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересень 2021 року в сумі 195207 грн 79 коп. та за період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2022 року в сумі 24482 грн 46 коп. (а. с. 8).
Також встановлено, що 19 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 як спадкоємець зверталася до відповідача ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про виплату їй недоотриманих пенсійних виплат, призначених на підставі судових рішень Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 140/6023/21 та від 11 січня 2022 року у справі №140/13183/21, її померлому батькові ОСОБА_2 .
Однак ГУ ПФУ у Волинській області листом № 0300-0404-8/74063 від 12 грудня 2024 року у виплаті позивачу суми пенсії, яка підлягала виплаті спадкодавцю ОСОБА_2 , було відмовлено.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї, як спадкоємця першої черги після смерті батька, права на спадщину недоотриманої останнім суми пенсії.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 цього Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21 та від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. 
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішень Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі № 140/6023/21 та від 11 січня 2022 року у справі №140/13183/21, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на доплату до пенсії в загальній сумі 219690 грн 25 коп., яка була нарахована, але не виплачена спадкодавцю ОСОБА_2 , то позивач набула право на отримання нарахованої, але не виплаченої останньому доплати до пенсії.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та встановивши зазначені вище обставини справи і дослідивши наявні у справі докази, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення і зводяться до незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, які були предметом дослідження суду.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді