ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року	Львів	Справа № 300/8866/23 пров. № А/857/24124/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                              Глушка І.В., Онишкевича Т.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі № 300/8866/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
суддя (судді) в суді першої інстанції – Біньковська Н.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                   В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд: 
- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.10.2023 №091630017336 і рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.11.2023 №091630017336 неправомірними, відновити право на призначення пенсії за віком з 16.07.2023; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняти інші, правомірні рішення, щодо призначення, нарахування і виплати дострокової пенсії за віком з 16.07.2023; зарахувати час проходження безперервної військової служби з 01.08.1985 по 15.07.2023 включно, як страховий стаж, стаж роботи за спеціальністю, а також стаж державної служби, до стажу для розрахунку права на пенсію за віком; зарахувати до пільгового стажу відповідно до підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 на пільгових умовах один місяць служби за три місяці в періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її здійснення: в періоди з 15.07.2014 по 31.10.2014; з 01.11.2014 по 14.08.2015, з 16.09.2015 по 30.11.2015, з 08.08.2018 по 07.04.2019, з 04.05.2019 по 18.08.2019, з 02.12.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.05.2020, з 23.06.2020 по 30.11.2020, з 21.09.2021 по 24.02.2022. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу період служби з 01.08.1985 по 24.11.1992 в КДБ СРСР згідно довідки від 22.09.2023 №607, оскільки відсутні підстави зарахування/звільнення зі служби, а також період служби в Службі безпеки України з 01.01.2004 по 31.12.2006 та згідно довідок від 26.09.2023 №15/180, №15/181, №15/182, №15/183. В подальшому, за результатами розгляду додатково поданих позивачем документів Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області також відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Стверджує, що в довідках від 26.09.2023 №15/180, №15/181, №15/182, №15/183 є відомості про нарахування суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків, а довідки від 18.08.2023 №506, №507 підтверджують безпосередню участь в АТО/ООС. Вважає, що вказані документи є беззаперечною підставою для призначення пенсії за віком. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №091630017336 від 06.10.2023.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  №091630017336 від 23.11.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити з 16.07.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів проходження служби з 01.01.2004 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 15.07.2023, із врахуванням при цьому в кратному розмірі із розрахунку один місяць служби за три місяці періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 15.07.2014 по 31.10.2014, з 01.11.2014 по 14.08.2015, з 06.09.2015 по 30.11.2015 та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях з 08.08.2018 по 07.04.2019, з 04.05.2019 по 18.08.2019, з 04.09.2019 по 10.11.2019, з 02.12.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 31.05.2020, з 23.06.2020 по 30.11.2020, з 25.12.2020 по 05.08.2021, з 21.09.2021 по 24.02.2022.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням в частині задоволених вимог, покликаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що підставою для винесення рішення про відмову в призначенні пенсії за віком слугувало те, що в заявника відсутній необхідний страховий стаж (18 років 07 місяців 01 день). За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2006 в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу; період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/182 (січень 2007 року — грудень 2011 року) та №15/181 (січень 2012 року - грудень 2016 року ), оскільки в перелічених довідках не заповнені графи «Відомості про сплату СВ (так/ні)»; період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/180 (січень 2017 року — грудень 2021 року) та №15/183 (січень 2022 року - серпень 2023 року), оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.
У відповідь на подану апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.09.2023 ОСОБА_1 у віці 55 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону № 1058-IV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.10.2023 №091630017336 відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 115 Закону № 1058-IV. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 15 років 1 місяць 7 днів. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано: період служби з 01.08.1985 по 24.11.1992 в КДБ СРСР згідно довідки від 22.09.2023 №607, оскільки відсутні підстави зарахування/звільнення на службу; період з 01.01.2004 по 31.12.2006 в Службі безпеки України, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу; період служби в Службі безпеки України згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/182 (січень 2007 року — грудень 2011 року) та №15/181 (січень 2012 року - грудень 2016 року), оскільки в перелічених довідках не заповнені графи «Відомості про сплату СВ (так/ні)»; період служби в Службі безпеки України згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/180 (січень 2017 року — грудень 2021 року) та №15/183 (січень 2022 року - серпень 2023 року), оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу. Вказано, що починаючи з 01.01.2004 страховий стаж врахований згідно даних, наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.
20.11.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону № 1058-IV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.11.2023 №091630017336 відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 115 Закону № 1058-IV. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 18 років 07 місяців 01 день. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано: період з 01.01.2004 по 31.12.2006 в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу; період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/182 (січень 2007 року — грудень 2011 року) та №15/181 (січень 2012 року - грудень 2016 року), оскільки в перелічених довідках не заповнені графи «Відомості про сплату СВ (так/ні)»; період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/180 (січень 2017 року — грудень 2021 року) та №15/183 (січень 2022 року - серпень 2023 року), оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 28.11.2023 №0900-0209-8/60531 повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 23.11.2023 рішення №091630017336.
05.12.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області із заявою про призначення та виплату дострокової пенсії за віком з 16.07.2023 та зарахування до його страхового стажу періодів проходження військової служби.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 27.12.2023 повідомило позивача про те, що його страховий стаж становить 18 років 7 місяців 1 день. До страхового стажу зараховано періоди військової служби з 01.08.1985 по 31.12.2003 і з 01.06.2016 по 31.07.2016 згідно із довідками №607 від 22.09.2023 і №726 від 25.10.2023 та за даними персоніфікованого обліку. До стажу не зараховано період служби з 01.01.2004 по 22.09.2023 згідно довідками №607 від 22.09.2023, №15/180 – 15/186 від 26.09.2023 та №506 – 507 від 18.08.2023. Зазначено, що вказані періоди не зараховано до страхового стажу оскільки за період з 01.07.2000 по 31.12.2016 (крім періоду з 01.06.2016 по 31.07.2016) відсутні довідки про сплачені страхові внески та дані персоніфікованого обліку, а з 01.01.2017 по 22.09.2023 відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач, вважаючи оскаржувані рішення протиправними, звернувся до суду з даним адміністративними позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на дату звернення до пенсійного органу (29.09.2023) досяг 55-річного віку, є учасником бойових дій, його загальний страховий стаж становить більше 25 років. Відтак, позивач набув право на призначення пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина перша та друга статті 46 Конституції України).
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються законодавством про пенсійне забезпечення, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, закону про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (частина перша статті 4 Закону № 1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. 
Пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. 
Так, згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (ч.1 ст.15 Закону №1058-IV).
Згідно із частиною 2 статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами 4 - 6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.
Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно із статтею 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Платник єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI).
Згідно з частиною 11, 12 статті 9 вказаного Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
З метою забезпечення обліку застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування в Україні діє система персоніфікованого обліку та Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так, Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр), в розумінні пункту 1 частини 1 статті 1 Закон № 2464-VI - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом № 2464-VI.
Відповідно до абзацу 4 частини 5 статті 21 Закону №1058-IV персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Таким чином, обов`язок щодо подання до Пенсійного фонду відомостей про заробітну плату застрахованої особи, на яку сплачено страхові внески, покладається саме на роботодавця.
Вказане кореспондується також з нормами частини 2 статті 20 Закону №2464-VI відповідно до яких персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №770 затверджено Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським (далі – Порядок №770).
Так, згідно з пунктом 3 Порядку №770 відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами №8 ДР і №1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами №8 ДР і №1 ДФ за період, за який подано інформацію.
Відповідно до пункту 4 Порядку №770 у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення, або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів, до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.
Нормами пунктів 9, 10 Порядку №770 на територіальний орган Пенсійного фонду України покладено повноваження щодо звіряння звіту, поданого відповідно до цього Порядку, з поданими страхувальником або уповноваженим органом раніше відомостями щодо кількості осіб і сум грошового забезпечення. А у разі виявлення недостовірних або помилкових відомостей, поданих та/або накопичених в електронних базах даних реєстру застрахованих осіб, не пізніше ніж через два робочі дні орган Пенсійного фонду України повідомляє страхувальнику або уповноваженому органу про виявлення розбіжностей.
При цьому згідно положень пункту 14 Порядку №770 відповідальним за правильність заповнення звітності та достовірність даних є страхувальник або уповноважений орган.
Порядок подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, Міноборони, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, МВС, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Управлінням державної охорони (п.15 Порядку №770).
Отже, відомості щодо сплати органами Служби безпеки України страхових внесків за позивача не підлягали відображенню з 01.07.2000 по 31.12.2016 у реєстрі застрахованих осіб, внаслідок того, що вони становлять інформацію з обмеженим доступом. У зв`язку з цим, для призначення пенсій військовослужбовцям Служби безпеки України застосовуються норми Порядку №770, які передбачають особливий порядок подання персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016, який повинен бути затверджений правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із СБУ.
Однак, правлінням Пенсійного фонду України не затверджено порядку подання, обліку та оброблення відсутніх у реєстрі застрахованих осіб персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, відомості про яких становлять інформацію з обмеженим доступом.
Таким чином, обов`язок щодо внесення відомостей про застрахованих осіб до Реєстру страхувальників та, відповідно, відповідальність за правильність заповнення звітності та достовірність даних є саме страхувальник або уповноважений орган. Невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи у відповідній установі.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у від 26.03.2020 у справі №299/3616/16-а, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20, від 11.10.2023 в справі №340/1454/21.
Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що за доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:
- період з 01.01.2004 по 31.12.2006 в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу;
- період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/182 (січень 2007 року — грудень 2011 року) та №15/181 (січень 2012 року - грудень 2016 року), оскільки в перелічених довідках не заповнені графи «Відомості про сплату СВ (так/ні)»;
- період служби в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях згідно довідок про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.09.2023 №15/180 (січень 2017 року — грудень 2021 року) та №15/183 (січень 2022 року - серпень 2023 року), оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу.
За змістом довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/182 ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 01.01.2007 по 31.12.2011. Сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2007 рік становила 37865,85 грн., за 2008 рік – 41120,74 грн., за 2009 рік – 59208,53 грн., за 2010 рік – 68605,24 грн., за 2011 рік – 84324,88 грн.
Згідно довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/181 ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 01.01.2012 по 31.12.2016. Сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2012 рік становила 96387,25 грн., за 2013 рік – 101730,36 грн., за 2014 рік – 110077,51 грн., за 2015 рік – 144787,56 грн., за 2016 рік – 143187,56 грн.
За змістом довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/180 ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 01.01.2017 по 31.12.2017. Сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2017 рік становила 140857,15 грн., за 2018 рік – 150470,70 грн., за 2019 рік – 168169,31 грн., за 2020 рік – 226602,00 грн., за 2021 рік – 249405,00 грн.
Згідно довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/183 ОСОБА_1 проходить службу в Головному управлінні Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях з 01.01.2022 по теперішній час. Сума грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік становила 273317,10 грн., за 2023 рік (січень-серпень) – 219264,00 грн. У графі «відомості про сплату страхових внесків* (так/ні)» з 01.01.2022 по 01.08.2023 вказано «так».
Графа «відомості про сплату страхових внесків* (так/ні)» вказаних довідок не містять жодних відомостей. Зноска «*» містить інформацію про те, що не застосовується до військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу якщо документи про нарахування грошового забезпечення та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної республіки Крим та міста Севастополя, знищені у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.
В індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форми ОК-5 ОСОБА_1 наявна інформація про сплату Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях страхових внесків за червень-липень 2016 року.
Також в матеріалах справи наявна довідка Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/181-1, в якій зазначено, що в зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, активними бойовими діями, в тому числі у м. Маріуполь, де знаходилися архіви відомства з липня 2014 року по грудень 2021 року включно, з метою уникнення заволодіння агресором паперові носії інформації було знищено. Разом з тим, вдалося зберегти електронні носії інформації щодо нарахування грошового забезпечення та заробітної плати особового складу за період з 01.01.2007 по грудень 2021 року включно. У Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях первинні документи про нарахування грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за період служби з 01.07.2007 по грудень 2021 року включно ОСОБА_1 відсутні. Розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2007 року по грудень 2021 року здійснено на підставі електронної бази особової картки нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , з січня 2022 року по серпень 2023 року на підставі первинних документів.
За змістом довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/182-1 відсутня інформація щодо сплачених страхових внесків персонально за застрахованою особою у зв`язку із тим, що відомості щодо штатного складу військовослужбовців Служби безпеки України є інформацією з обмеженим доступом. Виключенням стала інформація у звітах за червень-жовтень 2016 року. В довідці про нарахування суми грошового забезпечення за 2016 рік суми доходів за період червень – жовтень 2016 року мають розбіжність з відомостями про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб за рахунок отриманих доходів, що не включаються для нарахування пенсії, та з яких сплачувався єдиний соціальний внесок. Станом на 26.09.2023 за бухгалтерським обліком Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків.
Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно не зарахувало до страхового стажу роботи позивача періоди служби з 01.01.2004 по 31.12.2006, а також  з 01.01.2007 по 31.12.2011, з 01.01.2012 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 15.07.2023 згідно довідок Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.09.2023 №15/180, №15/181, №15/182, №15/183.
Дослідивши копію трудової книжки позивача та інші матеріали справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у сукупності встановлених у справі обставин оскаржуване в даній справі рішення про відмову у призначенні пенсії з врахуванням частини другої статті 2 КАС України, прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає до скасування.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довело правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах. 
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Водночас, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. 
Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині задоволених позовних вимог.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд –

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2024 року у справі № 300/8866/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Т. В. Онишкевич