ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1723/25 Справа № 178/417/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лісняк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника Приходька О.М., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Приходька Олега Миколайовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , - 
на постанову судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

       У постанові суду зазначено, що 14 січня 2025 року о 23 годині 47 хвилин по вул.Героїв Чорнобиля в с. Кринички Кам`янського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді, як незаконної та необґрунтованої у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.
Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221178 складений з порушенням вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, в описовій частині протоколу не зазначено, хто саме керував автомобілем ВАЗ 2101; не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у водія ОСОБА_1 ; з протоколу убачається, що ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ним, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що суперечить правовій позиції, викладені у постанові Дніпровського апеляційного суду у справі № 178/1090/23.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, складено без залучення свідків.
Захисник вказує, що відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 зі змінами, у разі відмови водія транспортного засобу від проведенні огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
В даній частині зазначені нормативно-правові акти суперечать один одному, отже породжують юридичну колізію, яка на думку адвоката повинна бути вирішена на користь Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008, який є спеціальним нормативно-правовим актом відповідно до частини 6 ст. 266 КУпАП, оскільки вказаний Порядок у системі нормативно-правових актів за юридичною силою та ієрархією є вищим, ніж Інструкція. 
Проте протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 225618 від 26 травня 2023 року за ч.1 ст. 130 КУпАП було складено поліцейським лише із застосуванням технічних засобів відеозапису стосовно ОСОБА_2  за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується долученими до протоколу матеріалами відеозапису з портативного відеореєстратора патрульної поліції, на якому зафіксовано складання даного протоколу за відсутності двох свідків, що не відповідає такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм.
Вказує, що у порушення вимог п.12 Розділу ІІ Інструкції про виявлені у водіїв транспортних засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє направлення на огляд водія у заклад охорони здоров`я.
Наявні в матеріалах справи письмові пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він близько 14 години 14.01.2025 вживав пиво, на думку адвоката, не слід брати до уваги, оскільки пояснення були написані працівником поліції. Крім того, визнання ОСОБА_1 обставин, викладених у постанові та його пояснення, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє співробітників поліції від доведення правомірності свого рішення. Це відповідає позиції Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.
Що стосується відеозапису WhatsApp 2025-01-15 a t08.44.26, захисник зазначає, що його було зроблено з особистого мобільного телефону поліцейського, а тому цей відеозапис не може бути належним та допустимим доказом у справах про порушення ПДР, оскільки Інструкція із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВСУ від 18.12.2018 за №1026, не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень ПДР чи процедуру розгляду адміністративних справи на сласний мобільний телефон. 
Другий запис export-uwvw9 був зроблений на поліцейську бодікамеру, але і цей відеозапис не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, руху автомобіля, перебування ОСОБА_1 на сидінні водія та будь-яких інших дій, які б вказували, що саме він керував транспортним засобом. На даному відео зафіксовано лише, як працівник поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовляється.
В рапорті від 14.01.2025, який складено поліцейським СРПП ВП № 6 Кам`янського РУП не зазначено дату, час та місце скоєння водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. 
Також матеріали провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.
Враховуючи наведене, захисник просить постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції захисник Приходько О.М. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Додатково суду зауважив, що на відеозапису з бодікамери патрульного поліцейського не видно обличчя людини, яка відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому не можна стверджувати, що це був ОСОБА_1 . Також зауважив на тому, що у справі відсутні докази роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його права, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи думку захисника Приходька О.М., який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає можливим проведення апеляційний розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

       Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
       Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221178 від 14.01.2025; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №221178 від 14.01.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), 14.01.2025 о 23:47:00, в смт Кринички, вул. Центральній, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту праворуч. При перевірці документів у водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано останньому пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказано, що свідки чи потерпілі не залучалися; тимчасово документи на вилучались, тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним засобом не видавався.
У графі “Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності” зазначено “на окремому аркуші”.
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи.
Водію ОСОБА_1 вручено копію протоколу, про що у відповідній графі мається підпис останнього.

Відповідно до рапорту інспектора поліції, під час несення служби в екіпажі “Томат-061” по Криничанській ОТГ, де по вулиці Центральній в смт Кринички, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 при зміні руху праворуч не увімкнув правий поворот. Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Водію запропоновано пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що водій відмовився. Подію зафіксовано на бодікамеру № 9 (а.с.2).

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: характерний запах з ротової порожнини та почервоніння очей. Від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння водія відмовився (а.с.3).
З письмових пояснень водія  ОСОБА_1  убачається, що 14.01.2025 близько 11 години, перебуваючи за вказаним місцем мешкання, він випив 0,5 літра пива “Львівське” світле. О 14 годині виїхав на власному автомобілі ВАЗ-21-1 д.н.з. НОМЕР_1 у власних справах та о 23.30 годин повертаючись до місця мешкання, рухаючись по вулиці Центральна, був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме не увімкнув покажчик повороту. Під час спілкування працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Підтвердив, що дійсно вживав алкоголь та у присутності двох свідків відмовився від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора “Драгер”. З порушенням не погодився (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

       Працівниками поліції долучено до матеріалів справи один DVD+R диск з двома відеофайлами «export-uwvw9» - запис з нагрудних камер працівників поліції та “WhatsApp video 2025-01-15 at 08.44.26” - запис з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських.
Відеофайл «export-uwvw9»:
Video ID:63f7e241d3b962947eb77819ed63410b
Video ID: НОМЕР_2 
Початок запису: 14.01.2025, 23:27:49
Кінець: 14.01.2025, 23:56:12
Записано: 0044763 ( ОСОБА_3 )
ID реєстратора: 798434
На відеозапису видно, що працівник поліції повідомляє водію, як потім буде встановлено ОСОБА_1 про те, що відповідно до положень ст. 40 ЗУ “Про національну поліцію” ведеться відеозапис події.
Працівник поліції:”Пане водій, Ви не бачили, що ми Вас зупиняли?”
ОСОБА_1 :”Бачив, я хотів тут зупинитися, там же був міст”.
Працівник поліції:”Відчуваю запах алкоголю, це із салону?”
ОСОБА_1 :”Да, день народження просто...”
Працівник поліції:”Я відчуваю від Вас запах алкоголю. Ви вживали? Готові пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру “Драгер”?”
ОСОБА_1 :”А якщо я відмовлюсь?”
Працівник поліції:”Будемо оформляти відмову. Пропоную Вам пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння. Будете проходити? Від Вас відчувається запах алкоголю Якщо Ви відмовляєтесь від проходження огляду — за це передбачено адміністративну відповідальність. Будете проходити огляд?”
ОСОБА_1 :”Чого ні... За що взагалі ви мене зупинили?”
Працівник поліції: “Ви не увімкнули покажчик повороту, коли здійснювали маневр повороту”
ОСОБА_1 :”Як це не увімкнув?”
Далі на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 підійшов до свого автомобіля, перевірив та переконався, що покажчик повороту дійсно не працює. При цьому з автомобіля вийшла пасажирка та допомагала ОСОБА_1 .
Працівник поліції перевірив особу ОСОБА_1 по базі даних та знову запитав у ОСОБА_1 :”Ви не заперечуєте проти проходження огляду на перебування стані алкогольного сп`яніння за допомогою приладу “Драгер”? Я пропоную Вам пройти огляд, Ви або проходите його, або відмовляєтесь”.
ОСОБА_1 :”При понятих? Я відмовляюсь, що буде далі?”
Працівник поліції: ”Далі ми складаємо протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння та направляємо для розгляду у суд”.
О 23:33:06 годині ОСОБА_1 :”Тоді я відмовляюсь і все”.
23:33:36 годин працівник поліції:”Так як Ви відмовляєтесь від проходження огляду, ми відстороняємо Вас від керування транспортним засобом. Є у Вас знайомий тверезий водій?”
ОСОБА_1 :”У мене тут ОСОБА_4 , дружина і двоє дітей. Нам буквально тут направо і все. Зробимо вигляд, що відсторонили...”
Працівник поліції:”Я зрозумів. ОСОБА_5 запишемо ОСОБА_6 пояснення. Поясніть, вживали алкоголь чи не вживали. ОСОБА_7 тверезого водія, Вам рух заборонено”.
Далі на відеозапису зафіксовано, що працівник поліції зупинив автомобіль, що проїжджав у цей час по дорозі та попросив водія і пасажира бути присутніми під час відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння. Водій та пасажир із зупиненого автомобіля повідомили, що вони військові, попросили не фіксувати їхні обличчя та прохання поліцейського.
Працівник поліції до ОСОБА_1 :” ОСОБА_8 , ми зупинили Вас, оскільки при зміні напрямку руху Ви не увімкнули покажчик повороту. При спілкуванні з Вами я виявив у Вас ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). На пропозицію пройти передбачений законодавством медичний огляд на перебування у стані сп`яніння, Ви відмовились. Відмовляєтесь?” 
О 23:38:23 годині ОСОБА_1 :”Так”.
Працівник поліції:”Поняті, ви чули?”
Поняті:”Так, чули”.
Працівник поліції до ОСОБА_1 :”Де Ви фактично проживаєте?”
ОСОБА_1 :” АДРЕСА_2 . Зраз ми просто були у мами”.
Працівник поліції:” Згідно бази даних “Гарпун” Ваша машина у розшуку. Ви знаєте це?”
ОСОБА_1 :”Ні. Я може затефонувати чоловіку, у якого я купив машину”.
Працівник поліції:”Автомобіль у розшуку, оскільки особа покинула місце ДТП”.
ОСОБА_1 :”Я їжджу на цьому автомобілі з літа, мене жодного разу не зупиняли працівники поліції”.
Далі на відеозапису видно, як працівник поліції склали адміністративні матеріали, повідомили ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, вручили копію протоколу про адміністративне правопорушення останньому. Також на відео зафіксовано, що прийшов чоловік - “тверезий водій”. 
На відеофайлі “WhatsApp video 2025-01-15 at 08.44.26” (запис відеореєстратора зі службового автомобіля поліцейських) зафіксовано, що працівник поліції на службовому автомобілі переслідують автомобіль ВАЗ2101 д.н.з. НОМЕР_1 , потім обганяють транспортний засіб та змушують зупинитися його за допомогою проблескових маячків та притискаючи до узбіччя.
Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
Зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Крім того, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не тільки не оспорював факт керування ним транспортним засобом, а і підтвердив цей факт, зазначивши, що він разом з дружиною, дітьми та тещею їдуть додому. Жодних зауважень про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та про безпідставність вимог працівників поліції щодо проходження огляду не перебування у стані алкогольного сп`яніння, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зазначала. Крім того, на відеофайлі “WhatsApp video 2025-01-15 at 08.44.26” з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських зафіксовано, як останні переслідують автомобіль ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_1 та змушують його зупинитися, подаючи сигнал проблесковими маячками та притискаючи автомобіль ОСОБА_1 до узбіччя.
Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а оспорює наявність доказів керування ним транспортним засобом, дотримання працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння та належність доказів по справі.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
Доводи адвоката про те, що “WhatsApp video 2025-01-15 at 08.44.26” було зроблено працівниками поліції з особистого мобільного телефону, а тому цей запис є неналежним та недопустимим доказом — не заслуговують на увагу. З дослідженого судом відеофайлу “WhatsApp video 2025-01-15 at 08.44.26” убачається, що він зроблений відеореєстратором, який знаходиться у службовому автомобілі працівників поліції.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на положення ст. 251 КУпАП, відповідного до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналізуючи апеляційні доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з порушенням вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в описовій частині протоколу не зазначено, хто саме керував автомобілем ВАЗ 21010; не зазначено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у водія ОСОБА_1 ; з протоколу убачається, що ОСОБА_1 інкриміновано керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221178 від 14.01.2025, складеного у відношенні ОСОБА_1 , о 23:47:00 годин 14.01.2025, водій, керуючи ВАЗ 2101 д.н.з.  НОМЕР_3  в смт. Кринички по вул. Центральній, при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту праворуч. При перевірці документів у водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння місці зупинки транспортного засобу або у лікарні, на що останній відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).
Будь-яких суперечностей або неточностей протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить, у ньому у повній мірі зазначено суть та ознаки вчиненого адміністративного правопорушення, місце його вчинення, вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм, а також інші необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП.
Апеляційній доводи про те, що суть адміністративного порушення сформулювала таким чином, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння — не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину саме його відмова, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, про що і зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221178 від 14.01.2025.
Є неспроможними і доводи про те, що у протоколі не відображено хто саме керував транспортним засобом. Як убачається із зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, він складений щодо водія ОСОБА_1 , який о 23:47:00 годині 14.01.2025 керував ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_3 в смт. Кринички по вул. Центральній, при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту праворуч та відмовився від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.
До такого ж висновку приходить суд апеляційної інстанції і щодо доводів апелянта про порушення вимог чинного законодавства та не зазначення працівниками поліції у протоколі про адміністративні правопорушення ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , оскільки переліки відомостей, які має містити протокол про адміністративне правопорушення, визначений ст.256 КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941, та не містять обов`язку працівника поліції зазначати у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння. 
Аналізуючи апеляційні твердження сторони захисту про наявність суперечностей у нормативно-правових актах, що породжують юридичну колізію, оскільки Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 передбачено, що за ухилення особи від огляду поліцейський складає протокол у присутності двох свідків, а Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України№ 1395 від 07.11.2015 (зі змінами, внесеними згідно наказу МВС України № 808 від 05.11.2021, що набрали чинності 04.01.2022) передбачено, що за ухилення особи від огляду поліцейський складає протокол із застосуванням технічних засобів відеозапису (а у разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків), апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008, зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 57 від 20.01.2023, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно п.6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВСУ 07.11.2015 № 1395, зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 808 від 05.11.2021, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як убачається з наведеного, зазначені нормативно-правові акти не містять у собі жодних суперечностей чи неточностей, ба більше, як в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так і в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, майже дослівно зазначено про те, що працівник поліції складає протокол про адміністративне правопорушення із застосуванням технічних засобів відеозапису, і лише у разі неможливості застосування таких засобів, протокол складається у присутності двох свідків.
Отже, твердження адвоката про порушенням працівниками поліції вимог закону, яке полягає у відсутності запрошення двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є неспроможним. Крім того, в апеляційні скарзі адвокат зазначає про складання з порушеннями вимог закону поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 225618 від 26.05.2023 щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, в той час, як у дані адміністративний справі предметом розгляду є протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221178 від 14.01.2025 щодо ОСОБА_1 .
В даному випадку відмова водія ОСОБА_1 від проходження запропонованого поліцейськими огляду фіксувалась на бодікамеру працівника поліції, тож не було підстав для запрошення свідків для проведення даної процедури, що цілком узгоджується з приписами вищезазначених норм закону.
Не відповідають вимогам закону і доводи захисника про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, складено без залучення двох свідків.
Відповідно до п.4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).
Таким чином, положеннями закону не встановлено жодних вимог до працівників поліції запрошувати свідків для складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння водія, враховуючи, що подія була зафіксована на грудну камеру поліцейського, а водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння. 
Відсутність у матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на переконання апеляційного суду, не свідчить про порушенням працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки такий документ є підставою для проведення огляду в медичному закладі та складається лише у випадку направлення особи до медичного закладу з метою проходження огляд на стан сп`яніння, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, то у працівників поліції були відсутні правові підстави для його складання.
Не заслуговують на увагу апеляційні доводи про те, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не слід брати до уваги, оскільки вони надані працівникам поліції. Як було зазначено вище, суд, відповідно до вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Письмові пояснення ОСОБА_1 , наявні у матеріалах провадження (а.с.4), були досліджені судом у сукупності з іншими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора поліції, відеозаписом з нагрудних камер поліцейськими, які узгоджуються між собою, доповнюють один одного на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписані останнім. Будь-яких підстави вважати ці пояснення неналежними чи не допустимими, у суду відсутні та стороною захисту надано не було. 
При цьому, посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні. 
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, є некоректними посилання апелянта на правову позицію КАС Верховного Суду, викладену у справі № 177/525/17 від 08.07.2020, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП.
Доводи адвоката про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, є необґрунтованим, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.
Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221178 ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, про що у відповідній графі є власноручний підпис останнього. Жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо нероз`яснення йому процесуальних прав, ОСОБА_1 не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відсутність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові суду.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, о 23:33:36 годині поліцейський двічі вказав ОСОБА_1 про те, що він відсторонений від керування автомобілем та про необхідність знайти тверезого водія. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ані ОСОБА_1 , ані його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
За санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч.1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Приходька Д.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Приходька Олега Миколайовича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО