Справа № 127/13655/25 
Провадження № 33/801/740/2025
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвин Ю. О., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кравчука Михайла Олександровича – на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
У постанові суду зазначено, що 28 квітня 2025 року о 12 год 20 хв по вул. Героїв Нацгвардії (Некрасова), 121б, у м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda», д. н. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen», д.н. НОМЕР_2 . У результаті вказаного автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Зеленянського О. А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. 
У апеляційній скарзі захисник зазначає, що обставинами справи 28 квітня 2025 року на ОСОБА_1 був здійснений напад ОСОБА_2 за адресою м. Вінниця, вул. Героїв Нацгвардії, 114, в результаті якого йому були нанесені тілесні ушкодження, відібрано його милицю, без якої він не може пересуватись та він був вимушений діяти в умовах крайньої необхідності з метою збереження власного здоров`я. Внаслідок чого був неумисно пошкоджений припаркований транспортний засіб марки Volkswagen, д. н. НОМЕР_2 , належний громадянці ОСОБА_3 , яким блокувався виїзд. Але іншого способу утекти від небезпеки не було. На підтвердження даних обставин надано виписку із медичної картки № 14304 від 28 квітня 2025 року, витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025025020000126 від 24 травня 2025 року.
Також потрібно врахувати що ОСОБА_1 є ветераном війни, якому внаслідок бойових дій були нанесені важкі тілесні ушкодження, що призвели до 2 групи інвалідності, він пересувається на милицях, в матеріалах справи наявне посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Має загострене відчуття справедливості.
Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Судом було порушено норми процесуального права, а саме визначено свідка ОСОБА_4 потерпілим, хоча матеріальна шкода була завдана ОСОБА_3 .
Окрім того при складенні схеми ДТП було допущено ряд порушень, а саме: не відображені перешкоди, які не дозволяли ОСОБА_1 , рятуючи своє життя та здоров`я, утекти від кривдника без пошкодження транспортного засобу, який блокував виїзд; неправильно відображено місце зіткнення. Складена схема ДТП є неповною, недостовірною та не відображає дійсну обстановку на момент ДТП.
В судове засідання, призначене на 17.07.2025 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому розгляд справи було відкладено за клопотанням адвоката Кравчука М. О. у зв`язку із його зайнятістю у розгляді іншої справи.
В судове засідання, призначене на 24.07.2025 року ОСОБА_1 та його захисник повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому адвокатом Кравчуком М. О. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю у розгляді іншої справи, однак суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити та визнати за неповажну причину неявки ОСОБА_1 та його захисника в судове засідання, оскільки законом визначено обмежені строки розгляду апеляційної скарги у справах про адміністративні правопорушення, при цьому адвокат будучи двічі завчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи мав можливість вжити заходів для участі в судовому засіданні, зокрема і в режимі відеоконференції, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин повторної неявки в судове засідання ОСОБА_1 взагалі не надано, до того ж положеннями ст. ст. 268, 294 КУпАП передбачено можливість розгляду вказаної справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
ОСОБА_4 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому подано заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Як вбачається із протоколу серії ЕПР1 № 314145, що 28 квітня 2025 року о 12 год 20 хв по вул. Героїв Нацгвардії (Некрасова), 121б, у м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda», д. н. з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen», д. н. з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 1).
На а. с. 3 схема ДТП, на якій відображено місце розташування автомобілів, місце зіткнення.
У письмових поясненнях, наданих працівникам поліції, ОСОБА_4 зазначив: «Проїжджаючи по вулиці я побачив як автомобіль «Мазда», НОМЕР_1 , проїхав по перекритому залізним бордюром, де не можна проїжджати, погнувши залізний бордюр, тим самим пошкодив моє майно. Побачивши це, я зупинився та зробив водію попередження, на що отримав у відповідь брудні слова та поїхав далі, не зважаючи на мою заборону. Територія, яку я орендую вже протягом 8 років, де здійснюю діяльність. У подальшому я об`їхав з іншого заїзду та знайшов даний автомобіль, вийшов для пояснень щодо пошкоджень мого майна, чоловік знову почав висловлювати образи у грубій формі та у подальшому наніс удар палкою костиля, яку він, побачивши мене, дістав, та наніс удар по голові спочатку костилем, а потім руками. Побачивши його неадекватність, я не став реагувати на його образи та погрози, попросив залишити територію чоловік, керуючись своїми емоціями, сів у машину «Мазда», НОМЕР_1 , зі словами «Зараз ти у мене отримаєш», навмисно направив свій автомобіль на моє авто «Фольксваген», НОМЕР_2 , тим самим наніс пошкодження моєму автомобілю (а. с. 4).
Також до матеріалів справи долучено відеозапис із камер відеоспостереження із місця події, де зафіксовано як до припаркованого автомобіля «Мазда» під`їжджає автомобіль «Фольксваген» та паркується позаду нього. Водії виходять з автомобілів, між ними відбувається розмова у ході якої ОСОБА_1 милицею завдає ОСОБА_4 удар в область голови. ОСОБА_4 відбирає милицю у ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_1 починає завдавати ударів ОСОБА_4 руками. До них підходять інші особи, щоб зупинити суперечку. У цей час ОСОБА_1 сідає за кермо свого автомобіля «Мазда» та заднім ходом в`їжджає у автомобіль «Фольксваген», після чого виходить із автомобіля та продовжує суперечку.
Положеннями п.п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Як визначено в п. 16.11. ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
На переконання апеляційного суду, наявними у матеріалах справи доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується повністю.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності або ж необхідної оборони апеляційний суд відхиляє.
Так, згідно зі ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. 
Відповідно до змісту ст. 19 КУпАП дія, вчинена в стані крайньої необхідності – це дія, вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. 
Проте як вбачається, із долученого до матеріалів справи відеозапису, щодо ОСОБА_1 або інших осіб чи майна жодними особами не вчинялося будь-яких протиправних дій. 
Натомість як зафіксовано на відеозаписі, сам ОСОБА_1 неодноразово завдавав ударів ОСОБА_4 , сів у автомобіль та здійснив зіткнення із автомобілем ОСОБА_4 , після чого вийшов із автомобіля та продовжив суперечку зі ОСОБА_2 . При цьому блокування автомобіля «Мазда» без можливості залишення місця події без завдання пошкодження автомобіля «Фольксваген» на відеозаписі не зафіксовано. Вказане свідчить про умисне пошкодження ОСОБА_1 автомобіля, яким керував ОСОБА_4 .
Таким чином, пояснення щодо обставин вчинення ДТП в умовах крайньої необхідності з метою збереження ОСОБА_1 власного здоров`я, викладені стороною захисту у апеляційній скарзі, не відповідають дійсності та повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Апеляційний суд при розгляді цієї справи не бере до уваги виписку із медичної картки № 14304 від 28 квітня 2025 року, витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025025020000126 від 24 травня 2025 року, оскільки з урахуванням встановлених обставин не має достатніх підстав вважати, що зафіксовані у вказаних документах обставини передували вчиненню ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди.
Решта доводів апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та спрямовані виключно на уникнення відповідальності.
Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст. 124 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кравчука Михайла Олександровича – залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                          В. В. Оніщук