РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 679/352/24
Провадження № 22-ц/4815/953/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   

судді-доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: –   Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2 – адвокатом Хмарук Юлією Миколаївною на додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року (ухвалене у складі судді Назарука В.А., повний текст рішення складено 08.05.2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя, – 

       в с т а н о в и в :

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2025 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5624281201:01:001:0166 та право власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .
В порядку поділу рухомого майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки CHERY моделі A15 Amulet, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 38137 грн. 75 коп. та грошову компенсацію вартості 1/2 частини причепу марки ЛЕВ моделі 183111, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 в розмірі 8411 грн. 29 коп.
В задоволені позову про визнання за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0028 га, призначеної індивідуального гаражного будівництва, яка знаходиться в м.Нетішин, гаражний кооператив "Радуга" Шепетівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6810500000:02:007:0303 та права власності на 1/2 частину гаража № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі «Радуга» м.Нетішин Шепетівського району Хмельницької області відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6448 грн. 64 коп. витрат на сплату судового збору та 6685 грн. 56 коп. витрат на проведення експертизи.
Повернуто ОСОБА_3 з державного бюджету 478 грн. 76 коп. переплаченого судового збору.
Додатковим рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9357 грн. 14 коп.
Рішення мотивовано тим, що за правилами ч.10 ст.141 ЦПК України, слід зобов`язати відповідача, на якого покладено більшу суму судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, сплатити різницю іншій стороні, звільнивши ОСОБА_3 від обов`язку сплачувати ОСОБА_2 частину його витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим до стягнення з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9357 грн. 14 коп.
Не погоджуючись із додатковим рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 одночасно з оскарженням рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2025 року, через свого представника – адвоката Хмарук Ю.М., оскаржив його в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у випадку скасування апеляційним судом рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2025 року на користь позивача підлягатимуть стягненню 11 142,86 грн витрат на правничу допомогу (4/7 від 19 500 грн), а на користь відповідача – 6 857,14 грн (3/7 від 16 000 грн). 
Просить змінити додаткове рішення Острозького районного суду від 29 квітня 2025 року, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4285,72 грн.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства – відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.  
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).
З наданих до суду стороною позивачки ОСОБА_3 доказів вбачається понесення нею витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 19500 грн, що підтверджується договором № 6/12/2023 про надання правничої допомоги від 08.12.2023 року (а.с. 34, том 2), актом виконаних робіт від 31.07.2024 року, актом виконаних робіт від 05.03.2024 року, актом виконаних робіт від 09.04.2025 року, прибутковими касовими ордерами та квитанціями до них від 05.03.2024 року, від 31.07.2024 року № 16, від 09.04.2025 року № 1 (а.с. 34-37, том 2).
Стороною відповідача ОСОБА_2 понесено судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 16000 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 29 квітня 2024 року (а.с. 5 виділених матеріалів) та квитанціями від 14.04.2025 року та від 24.03.2025 року (а.с. 6, 7 виділених матеріалів).
Оскільки судові витрати, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а місцевим судом задоволено п`ять з семи позовних вимог, з відповідача підлягає до стягненню на користь позивачки 13928 грн 57 коп. витрат на правничу допомогу, а з позивачки підлягає до стягнення на користь відповідача – 4571 грн 43 коп таких витрат.
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦКП України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За таких обставин, за правилами ч.10 ст.141 ЦПК України, місцевим судом правомірно зобов`язано відповідача, на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні, звільнивши ОСОБА_3 від обов`язку сплачувати ОСОБА_2 частину витрат на правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги про необхідність перерозподілу судових витрат апеляційним судом відхиляються, оскільки постановою Рівненського апеляційного суду від 31 липня 2025 року апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2  – адвокатом Хмарук Юлією Миколаївною залишено без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2025 року – без змін, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2 – адвокатом Хмарук Юлією Миколаївною залишити без задоволення, а додаткове рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.