ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1137/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/5937/24 Категорія: 304070000 	Борєйко О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       18 червня 2025 року                                                                                                    м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача – адвоката Давигори С.А. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2025 (повний текст складено 11.04.2025, суддя в суді першої інстанції Борейко О.М.) у цивільній справі за позовом ОСББ «Смілянська-126» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  про стягнення заборгованості по внесках за утримання будинку та прибудинкової території, 
в с т а н о в и в :

ОСББ «Смілянська-126» звернулося до суду у травні 2024 року з даним позовом та уточненими позовними вимогами 20.08.2024, яким просило стягнути з кожного з відповідачів на свою користь заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком в сумі 5 170, 30 грн. у відповідності до належної частки у праві спільної часткової власності.
В обґрунтування вказано на те, що на установчих зборах співвласників багатоквартирного будинку 11.07.016 прийнято рішення про створення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та 27.06.2016 рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку створено об`єднання співвласників цього будинку. 
22.07.2016 ОСББ «Смілянська-126» зареєстровано як юридичну особу з внесенням відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
27.08.2019 на загальних зборах ОСББ прийнято рішення про перехід ОСББ на самостійне утримання будинку та прибудинкової території з відмовою від будь-яких послуг з управління будинків сторонніми організаціями, що здійснювали ці функції до цього часу і затверджено внесок співвласників ОСББ та мешканців (наймачів згідно ордерів) на утримання будинку та прибудинкової територіях на 2019-2020 роки в розмірі 4,5 грн. за 1 кв.м. на місяць з 01.09.2019, який на дату звернення до суду не змінювався.
Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі  свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 04.01.2007 Соснівським районним виконавчим комітетом.
Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг ЧМР» №2698/6453/01-10 від 26.03.2024, за адресою: АДРЕСА_3   зареєстровано 5 осіб.
Отже, боржники є власниками спільного майна, яке утримується за рахунок внесків співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 .
Загальна площа квартири відповідачів,  становить 78,6 кв.м., відповідно, розмір щомісячного внеску становить 351 гривня з розрахунку 78,6 кв.м х 4,50 гривень за 1 кв.м, який нараховується із вересня 2019 року.
Починаючи з вересня 2019 року і до лютого 2024 року відповідачі не проводять оплату відповідних послуг внаслідок чого на дату подання позову у них виник борг в сумі 25 851, 51 грн., з яких борг за утримання будинку та прибудинкової території складає 18 954 грн., 3% річних 2 467,65 грн., інфляційні втрати 4 429,86 грн.
ОСББ в порядку підготовки та врегулювання спору зверталося до відповідачів із вимогою про погашення заборгованості. 27.11.2023 власнику кв. 4 поштовим листом з повідомленням про вручення була направлена вимога про сплату боргу. Згідно поштового відправлення лист із вимогою отриманий адресатом ОСОБА_5 02.12.2023, однак до цього часу зобов`язання із погашення боргу не виконані, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з указаним позовом.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на те, що на підтвердження вимог позовної заяви позивачем надано акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.09.209-07.03.2024 від 07.03.2024, складений одноособово  ОСББ «Смілянська-126» без участі відповідачів та підписаний «бухгалтером Іриною Барчук», повноваження якої не підтверджені жодними доказами. Зазначений акт не є належним, достатнім, достовірним, допустимим доказом на підтвердження наявності заборгованості у відповідачів перед позивачем. Крім того, матеріали справи  не містять, і позивачем не надано жодного первинного документу (виписок з рахунку, квитанцій, рахунків на оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території), не надано доказів їх направлення відповідачам та не надано доказів нездійснення такої  оплати в повному обсязі чи частково відповідачами.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача – адвоката Давигора С.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тими ж доводами, що і позовну заяву представник позивача, зокрема вказала на те, що посилання суду на непідтверджений в належний спосіб доказ існування у відповідачів заборгованості не спростовує законне рішення загальних зборів, яким встановлений розмір внеску відповідно до належної співвласнику квартири площі у праві власності і який відповідачі не виконують.
Акт звіряння взаємних розрахунків, який, сторона позивача вважає документом бухгалтерської програми діяльності ОСББ за розрахунками із співвласниками, формується у відповідній програмі «Мій дім онлайн», за кожним особовим рахунком співвласника та відображає нараховані внески за утримання будинку, рух надходжень внесків від власників та їх зарахування. Вказаний доказ містить відомості про суми нарахування внеску згідно особового рахунку закріпленого за одним із співвласників, оскільки квартира, що перебуває у власності відповідачів є спільним майном, доказів існування встановленого порядку користування житлом у ОСББ немає аби здійснювати розподіл особових рахунків, і за доказовим значенням вказаний акт містив інформацію про предмет доказування - наявність боргу. Сторона відповідача не спростувала в даному документі розмір внеску у відповідний період, а також те, що за вказаний період заборгованість сплачена (в силу обставин того, що до суду ніхто із відповідачів не з`явився).
Скаржник звертає увагу суду, що співвласники ОСББ та ОСББ як організація за своїми властивостями є по суті контрагентами наданих і отриманих послуг, а тому при направленні співвласнику даного акту по суті відповідало пред`явленню вимоги про його сплату. Те, що співвласник отримав поштовий лист доводить той факт, що відповідачі обізнані про заборгованість перед ОСББ, однак ігнорування та відмова у погашенні свідчить про наявність спору. Існування між сторонами позасудового врегулювання є правом сторони, яким ОСББ скористалося до звернення до суду.
Встановлення судом першої інстанції наявність законних підстав нарахування внеску за утримання будинку та прибудинкової території затверджених протоколом загальних зборів членів ОСББ (яке є чинним) вказує, що відповідачі зобов`язані здійснювати платежі по утриманню будинку і прибудинкової території незалежно від наявності чи відсутності звіряння взаємних розрахунків.
На підтвердження заборгованості позивачем надано ті документи, які ОСББ як організація мала у своєму розпорядженні та якими керується при нарахуванні внеску за утримання будинку. Направлення акту відповідачу за яким обліковується особовий рахунок на квартиру свідчило про наявність існування суперечностей між нарахованим та сплаченим внеском, а оскільки відповідачі відмовилися його отримувати ОСББ вважає даний документ належним доказом підтвердження заборгованості.
Також суд залишив поза увагою, що розрахунки інфляційних втрат було подано до позову окремим додатком, а розрахунок 3% річних зроблено у самому позові після розрахунку наявного боргу, при цьому норма процесуального права не зобов`язує надати відповідний розрахунок окремим додатком, що не врахував суд першої інстанції.
Окрім того судом першої інстанції не враховано норми матеріального права щодо обов`язку співвласників брати участь в утриманні спільного майна та не виключають такого обов`язку без відповідних на те підстав.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 04.01.2007 Соснівським районним виконавчим комітетом, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Право власності зареєстровано 17.03.2008. Загальна площа квартири становить 78,6 кв.м.
Позивач – ОСББ «Смілянська-126» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 40679465.
Відповідно до протоколу від 27.08.2019 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку затверджено внесок до Об`єднання на утримання будинку і його прибудинкової території на рівні 4,5 грн. за 1 кв.м. на місяць.
Згідно з даними Акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.09.209-07.03.2024 між ОСББ «Смілянська-126» та ОСОБА_5 від 07.03.2024 заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території станом на 07.03.2024 становить 18 954,00 грн.
27.11.2023 власнику квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_5 направлено досудову вимогу про стягнення заборгованості за не сплату обов`язкових платежів на утримання будинку та прибудинкової території, отриману особисто 02.12.2023 згідно з даними трекінгу відправлень Укрпошти.
Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснюють погашення заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та вимагає стягнути суму заборгованості, збільшену на індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.
Правовідносини сторін, що виникли на підставі зазначених фактичних обставин, регламентуються такими правовим нормами.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію, згідно з законом.
Статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що, залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно з положеннями ст.19 цього ж Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які, залежно від цивільно-правових угод, можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Крім того, згідно п.п.5, 10 ч.1 ст.7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
На підставі ст.15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Згідно ст.4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Відповідно до ст.22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право:
- задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення;
- визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори;
- виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Слід врахувати, що за приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 
Отже, співвласник житлового приміщення у житловому комплексі, в якому створене ОСББ несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги.
Одночасно, за приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд констатує, що позивачем доведено надання послуг з управління багатоквартирним будинком, у якому знаходиться квартира відповідачів, однак останні отримані послуги не оплатили, що свідчить про необґрунтованість висновків суду першої інстанції у цій справі про те, що позивачем не доведено виникнення та існування у відповідачів непогашеної перед позивачем заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території.
Так, рішенням загальних зборів ОСББ 27.08.2019 ухвалено перехід ОСББ на самостійне утримання будинку та прибудинкової території з відмовою від будь-яких послуг з управління будинків сторонніми організаціями, що здійснювали ці функції до цього часу і затверджено внесок співвласників ОСББ та мешканців (наймачів згідно ордерів) на утримання будинку та прибудинкової територіях на 2019-2020 роки в розмірі 4,5 грн. за 1 кв.м. на місяць з 01.09.2019, який на дату звернення до суду не змінювався, що вбачається з протоколу №08-19 загальних зборів ОСББ «Смілянська-126» від 27.08.2025. Дане рішення є чинним і не скасовано. 
Матеріали справи містять достатньо підстав для визначення суми боргу, зокрема, і акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.09.2019-07.03.2024 між ОСББ «Смілянська-126» та ОСОБА_5 .
Крім того, позивачем 27.11.2023 було направлено ОСОБА_5 досудову вимогу про стягнення заборгованості, яка була отримана нею особисто 02.12.2023, що свідчить про обізнаність відповідачів про наявність у них заборгованості. Проте факт відсутності заборгованості зі сплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території відповідачами не спростовано та не надано доказів зі сплати внесків за надані послуги.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2025 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 9 500,00 грн., апеляційний суд враховує таке.
Частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій слід зазначити, що сума 9 500,00 грн. вказана представником позивача відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості. 
На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі із відповідачів на користь позивача має бути стягнуто 7 570,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій і 9 500,00 грн. за надання правничої допомоги. 
Доказів наявності у відповідачів обумовлених законодавством пільг по сплаті судового збору матеріали справи не містять.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2025 у даній справі – скасувати.
Позовні вимоги ОСББ «Смілянська-126» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по внесках за утримання будинку та прибудинкової території – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за внесками з управління багатоквартирним будинком на користь ОСББ «Смілянська-126» в сумі 25 851,00 грн. по 5 170,31 грн. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСББ «Смілянська-126» 7 570,00 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, по 1 514, 00 грн. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСББ «Смілянська-126» 9 500,00 грн. витрати на правничу допомогу, по 1 900, 00 грн. з кожного.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 18.06.2025.

Суддя-доповідач

       Судді