Справа № 338/1680/24 
Провадження № 22-ц/4808/1236/25 
Головуючий у 1 інстанції Решетов В. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Мальцевої Є.Є., Девляшевського В.А.
за участю секретаря        Кузнєцова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кхатера Фаді Еліаса на ухвалу Богородчанського районного суду від 01 липня 2025 року, постановлену в складі судді Решетова В.В. у селищі Богородчани, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей,
в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування заяви зазначив, що 08 серпня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, у якому народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 30 жовтня 2022 року заявник перебував на військовій службі. 08 червня 2024 року та 15 липня 2024 року під час виконання бойових завдань отримав бойові травмування, у тому числі тяжке вогнепальне поранення правої руки, погіршення слуху та зору. З 17 липня 2024 року перебуває на постійному лікуванні, втратив функціональність правої руки, має часткову втрату слуху та проблеми із зором, потребує стороннього догляду та значних витрат на лікування.
Вказував, що після поранення сімейні стосунки з ОСОБА_2 погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення, і він не мав змоги повернутися до спільного житла. 14 січня 2025 року через відсутність місця проживання уклав договір із КЗ «Рівненський обласний центр з надання соціальних послуг» про реєстрацію переважного місця проживання/перебування бездомного громадянина.
09 грудня 2024 року Богородчанським районним судом у справі №338/1680/24 за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 09 грудня 2024 року і проводиться до досягнення старшою дитиною повноліття.
Про судовий наказ заявник дізнався лише у лютому 2025 року після блокування рахунків виконавчою службою, а з його змістом ознайомився 10 березня 2025 року через ЄДРСР.
Зазначив, що при видачі судового наказу судом першої інстанції не враховано такі нововиявлені обставини, як: тяжке поранення і втрату працездатності правої руки, часткову втрату слуху та проблеми із зором; необхідність значних витрат на лікування; потребу в сторонньому догляді; відсутність житла та стабільного заробітку; тяжке емоційне становище після поранення, розлучення та втрата місця проживання.
Вказав, що намагається сплачувати аліменти на дітей, однак визначена судовим наказом сума призведе до накопичення боргу через відсутність фізичної можливості її сплачувати в установленому розмірі.
Просив суд задовольнити заяву про перегляд судового наказу від 09 грудня 2024 року за нововиявленими обставинами та змінити його шляхом зменшення розміру аліментів, а саме: звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на строк 24 календарні місяці з дня набрання рішенням законної сили; після закінчення зазначеного строку стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання зазначених дітей у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 01 липня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу №338/1680/24 за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 – адвокат Кхатер Ф.Е. подав апеляційну скаргу. Вважає таку ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що суд безпідставно не визнав нововиявленими обставинами факт отримання апелянтом тяжких бойових поранень, внаслідок чого йому встановлено інвалідність І групи, він втратив працездатність, не має доходу, потребує стороннього догляду та значних витрат на лікування. Ці обставини існували на момент видачі судового наказу, але не були відомі суду та є істотними, оскільки могли вплинути на його зміст.
Вказує, що висновок суду про обрання неналежного способу захисту є помилковим, оскільки згідно зі статтями 423, 429 ЦПК України суд мав повноваження скасувати або змінити судовий наказ, у тому числі щодо розміру аліментів.
Вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив момент звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу та момент перегляду цієї справи за нововиявленими обставинами, і це призвело до неправильного застосування норм права та формального підходу до розгляду справи.
Наголошує, що принцип найкращих інтересів дитини передбачає врахування не лише потреб дітей, а й реальних можливостей батьків, а визначення непосильного розміру аліментів (1/3 доходу) суперечить цьому принципу та призведе до накопичення боргу. Заявник не заперечує обов`язку утримувати дітей, але просить змінити судовий наказ від 09 грудня 2024 року, звільнивши його від сплати аліментів на двох неповнолітніх дітей на 24 місяці з дня набрання рішенням законної сили, а після закінчення цього строку – стягувати аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.
Вказує, що суд першої інстанції мав би скасувати судовий наказ у зв`язку з наявністю спору про право та роз`яснити стягувачці її право звернутися до суду в порядку позовного провадження, в якому сторони могли б реалізувати свої процесуальні права, а суд – забезпечити справедливий і змагальний розгляд.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового наказу Богородчанського районного суду від 09 грудня 2024 року за нововиявленими обставинами.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Косєй К.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що ОСОБА_1 безпідставно обрав такий спосіб захисту, як перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Бойові травмування, встановлення інвалідності й відповідні медичні документи були йому відомі до видачі судового наказу 09 грудня 2024 року, тому не відповідають критеріям п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК, а строк звернення за ст. 424 ЦПК пропущено, оскільки скаржник знав про свої поранення з моменту їх отримання, тобто з червня-липня 2024 року.
Твердження апелянта про повну відсутність доходу спростовуються наявністю пенсії по інвалідності, додаткових соціальних виплат і пільг для учасників бойових дій.
Вказує, що 07 липня 2025 року Богородчанський районний суд у справі №338/361/25 вже виніс рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, врахувавши ті самі обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі. Вказаним рішенням позов задоволено частково, судовий наказ відкликано з примусового виконання, розмір аліментів зменшено з 1/3 до 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 з урахуванням його стану здоров`я та матеріального становища. Хоча апеляційна скарга не вказує на існування цього рішення, не містить нових обставин чи правових аргументів, не спростовує висновків суду першої інстанції та свідчить про процесуальну непослідовність, що може кваліфікуватися як зловживання правом.
Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник апелянта – адвокат Кхатер Фаді Еліас доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
Заявниця ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Богородчанського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів (а.с. 1-17).
За результатами розгляду вказаної заяви 09 грудня 2024 року видано судовий наказ №338/1680/24, яким наказано стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Стягнення аліментів розпочати з 09 грудня 2024 року і проводити до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 19).
Відповідно до копії довідки №1473/3/452 від 10 травня 2023 року старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 30 жовтня 2022 року згідно з наказом №224 від 30 жовтня 2022 року (а.с. 56).
Згідно з копією довідки №559 від 16 червня 2024 року старший солдат ОСОБА_1 08 червня 2024 року під час виконання бойового завдання в н.п. Малинівка Пологівського району Запорізької області внаслідок скиду термобаричного боєприпасу з безпілотного літального апарату отримав бойове травмування: вибухову травму, струс головного мозку, акубаротравму, цефалгічний синдром (а.с. 58).
З копії довідки №705 від 31 липня 2024 року відомо, що 15 липня 2024 року внаслідок обстрілу зі сторони противника старший солдат ОСОБА_1 отримав бойове травмування: вибухову травму, перелом правої плечової кістки (відкритий), відрив правого судинно-нервового пучка (а.с. 61).
Згідно з копією виписки №19360-24 з медичної карти стаціонарного діагноз ОСОБА_1 від 15 липня 2024 року: вогнепальне осколкове поранення правого плеча та правого ліктьового суглоба з дефектом м`яких тканин (а.с. 67).
Відповідно до копії виписки №17120 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого – повний діагноз поранення від 15 липня 2024 року: вогнепальне осколкове поранення правої верхньої кінцівки з дефектом нижньої третини плечової кістки, вогнепальний перелом проксимальних метаепіфізів обох кісток правого передпліччя; стан після ЧКО АЗФ, із наявністю зовнішньої металоконструкції; масивний дефект м`яких тканин; післятравматична нейропатія променевого нерва; міопія слабкого ступеня обох очей (а.с. 66).
За копією консультаційного висновку спеціаліста №333535-592310 у ОСОБА_1 діагностовано: перелом нижнього кінця плечової кістки; вогнепальний перелом нижньої третини правої променевої кістки; наслідки МВТ; дефект кістки; дефект м`яких тканин; трансплантація шкіри вільним клаптем; посттравматична нейропатія променевого та ліктьового нервів; АЗФ (а.с. 68).
Відповідно до копії довідки військово-лікарської комісії №14954 від 04 листопада 2024 року проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_2 , за результатами якого встановлено: стан ОСОБА_1 після оперативного лікування 15.07.2024 ПХО вогнепальних ран, МОС АЗФ, 16.07.2024, 17.07.2024, 22.07.2024, 03.09.2024 етапні ХО з приводу МВТ 15.07.2024, вогнепального осколкового поранення правої верхньої кінцівки з вогнепальним переломом плечової кістки та обох кісток передпліччя з масивним дефектом кісткової та м?яких тканин, пошкодженням судинно-нервового пучка. Післятравматична невропатія правого променевого нерву. Згідно класифікації тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких. Потребує тривалого лікування (а.с. 69).
Згідно з копією Договору щодо реєстрації переважного місця проживання/перебування бездомного громадянина №24 від 14 січня 2025 року, укладеного між КЗ «Рівненський обласний центр з надання соціальних послуг» та ОСОБА_1 , останньому надано реєстрацію місця проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців з 14 січня 2025 року по 14 липня 2025 року (а.с. 70-71).
З копії посвідчення про взяття на облік бездомної особи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділенні обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, і місце проживання/місце перебування якої може бути зареєстровано за місцезнаходженням КЗ «Рівненський обласний центр з надання соціальних послуг» РОР, м. Рівне, вул. Жоліо Кюрі, 21. Посвідчення дійсне з 14 січня 2025 року по 14 липня 2025 року (а.с. 72).
Відповідно до копії витягу з Реєстру територіальної громади №2025/001184898 від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73).
Згідно з копією довідки №1473/3/83 від 08 лютого 2025 року старший солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 30.10.2022 по 27.05.2023, з 04.08.2023 по 10.09.2023, з 27.03.2024 по 07.06.2024 та з 17.06.2024 по 27.08.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у населених пунктах: Успенівка, Новомиколаївка, Солодке, Малинівка Запорізької області (а.с. 76).
Відповідно до копії свідоцтва про хворобу №75 від 26 лютого 2025 року військо-лікарської комісії отримані травми ОСОБА_1 віднесені до тяжких (а.с. 92-93).
Згідно з копією довідки №638 від 25 березня 2025 року про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу ОСОБА_1 продовжує хворіти (а.с. 94).
Відповідно до копії довідки №22 від 31 березня 2025 року у зв`язку зі станом здоров`я внаслідок отриманих поранень ОСОБА_1 тимчасово не здатний до самообслуговування (а.с. 95).
Заочним рішенням Богородчанського районного суду від 04 березня 2025 року у справі №338/1679/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 08 серпня 2009 року, розірвано (а.с. 107-110).
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу №338/1680/24 за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, зазначені заявником, за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки самі по собі не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами ст. 165 ЦПК України. Під час прийняття спірного судового наказу судом враховано всі обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів на користь матері. Крім того, боржник має право у разі незгоди з розміром стягнутих з нього аліментів звернутися до суду з позовом про їх зменшення, що передбачено частиною сьомою статті 170 ЦПК України, і що вже було зроблено представником заявника.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої ст. 160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини першої ст. 161 ЦПК).
Згідно з частиною третьою ст. 167 ЦПК судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.
У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома ст. 170 ЦПК).
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частина восьма ст. 170 ЦПК).
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої ст. 423 ЦПК).
У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №552/1290/20 (провадження №61-12740св20) викладено висновок про те, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої ст. 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.
Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (провадження №12-158гс19)).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №919/11027/18 (провадження №12-7звг22)).
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №127/10129/17 (провадження №14-549зц18).
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
На вказаному наголошується у постанові Верховного суду від 09 липня 2025 року у справі №694/1425/22 (провадження №61-3582св25)
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої ст. 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Згідно з частиною четвертою ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Таку позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі №643/12492/18 (провадження №61-7813св24).
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 березня 2024 року у справі №334/6285/23 (провадження №61-18435св23).
З урахуванням наведених положень закону та правових позицій Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені у заяві ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 2 частини 4 ст. 423 ЦПК України. 
Як вбачається з матеріалів справи та самої заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, доводи апелянта зводяться до наявності певних обставин, що, на його думку, свідчать про неможливість виконання судового наказу у визначеному розмірі та обсязі.
Самі по собі надані апелянтом документи та пояснення не спростовують безспірності вимог стягувачки, що є обов`язковою умовою для видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України.
Хвороба чи інвалідність боржника не є підставами для відмови у стягненні аліментів на утримання дітей.
Відтак, ОСОБА_1 фактично посилається на наявність підстав для зменшення розміру аліментів.
Як уже зазначалося, визначеним законом способом захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів є, зокрема, подання позову про зменшення розміру аліментів (частина сьома ст. 170 ЦПК).
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що належним способом захисту прав та інтересів боржника у подібних випадках є звернення з позовом про зменшення розміру аліментів, а не перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 не вбачається.
Колегія суддів також бере до уваги, що ОСОБА_1 уже скористався передбаченим частиною сьомою ст. 170 ЦПК України правом на звернення з позовом про зменшення розміру аліментів, і за результатами розгляду справи №338/361/25 рішенням Богородчанського районного суду від 07 липня 2025 року його позов задоволено частково, судовий наказ відкликано з примусового виконання, розмір аліментів зменшено з урахуванням його стану здоров`я та матеріального становища, а також потреб неповнолітніх дітей. 
Що стосується твердження ОСОБА_1 про те, що судовий наказ від 09 грудня 2024 року підлягає скасуванню у зв`язку з наявністю спору про право, то таке не заслуговує на увагу, оскільки частиною першою статті 167 ЦПК України прямо передбачено, що розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання та повідомлення заявника і боржника.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що під час прийняття спірного судового наказу судом враховано всі обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів на користь матері, оскільки остання має право на стягнення аліментів на утримання дітей у відповідному розмірі, зазначеному в наказі. Спір щодо батьківства не заявлявся, а підстави, визначені ст. 165 ЦПК України для відмови у видачі судового наказу, були відсутні.
Отже, встановивши, що обставини, на які посилається апелянт як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового наказу, і ці обставини у розумінні ст. 423 ЦПК не є такими, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кхатера Фаді Еліаса залишити без задоволення.
Ухвалу Богородчанського районного суду від 01 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                 О.О. Томин
Судді:                                                                 В.А. Девляшевський
Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 13 серпня 2025 року.