П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/9858/25	

 	                            Головуючий в 1 інстанції: Хурса О. О.                                      Місце ухвалення рішення: м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Ступакової І.Г.
                                   при секретарі –  Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови,

                                                   В С Т А Н О В И Л А :

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Орлової Вікторії Русланівни від 25.03.2025 року ВП 77602931 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним виконавцем неправильно визначено розмір виконавчого збору в оскаржуваній постанові, оскільки спірні відносини, які розглядались у справі № 420/17974/24 мають ознаки майнового спору.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_2 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що спірні відносини, які розглядались у справі № 420/17974/24 мають всі ознаки майнового спору, а тому відповідачем неправильно визначено розмір виконавчого збору. На виконання вказаного рішення на користь ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_2 було нараховано і виплачено грошові кошти у сумі 12 339,41 грн. (додаток 6 до позову), тобто вказує на майнові вимоги.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2025 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернувся ОСОБА_1     заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 420/17974/24 виданого 14.03.2025 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення у 2016, 2017, 2018 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої     постановою Кабінету Міністрів України “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”     від 22.09.2010 № 889     у розмірі 60 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 78).
Державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Орловою В. 25.03.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 77602931, з виконання виконавчого листа № 420/17974/24, виданого 14.03.2025 Одеським окружним адміністративним судом у якій зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду        протягом 10 робочих днів (а.с.9). 
Також, 25.03.2025 державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Орловою В. винесено постанову про стягнення з військової частини НОМЕР_2 виконавчого збору у розмірі 32000 грн (а.с. 10).
Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору, в частині нарахованої суми, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що майнові вимоги рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі № 420/17974/24 на підставі якого 14.03.2025 видано виконавчий лист, який 25.03.2025 пред`явлено до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не задовольнялись, а тому прийшов до висновку, що відповідач правомірно відніс вказане рішення до немайнових та одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження стягнув виконавчий збір у розмірі 32000 грн з боржника за примусове виконання рішення немайнового характеру.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є  Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016  (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно  статті 1 Закону №1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
У пункті 1 частини 1  статті 3 Закону №1404-VIII  встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі  виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених  законом  випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених  законом  або міжнародним договором України.
За змістом п.1 ч.1  ст.26 Закону №1404-VIII  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 5  статті 26 Закону №1404-VIII  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому   статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 1  ст. 27 Закону №1404-VIII  виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За приписами ч.ч. 2, 3  ст. 27 Закону №1404-VIII  виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Таким чином, умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених   законом  випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому, виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування коштів до Державного бюджету України.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, в обґрунтування позовних вимог та апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_2 вказує, що відповідачем у постанові від 25.03.2025 року невірно обрахована сума виконавчого збору  - за ч.3  ст.27 Закону № 1404-VIII  (щодо рішення немайнового характеру), в той час як виконавчий збір має бути розрахований  у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню (ч.2  ст.27 Закону № 1404-VIII).
Так, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/17974/24, зокрема зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення у 2016, 2017, 2018 роках з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої     постановою Кабінету Міністрів України “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”  від 22.09.2010 № 889 у розмірі 60 відсотків грошового  забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Варто зауважити, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.  Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19.
Відповідно до ч.5  ст.242 КАС України  при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, ознайомившись та проаналізувавши зміст наявного у матеріалах справи рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 р. у справі №420/17974/24 колегія суддів дійшла висновку, що метою звернення ОСОБА_1 (стягувача у виконавчому провадженні) до суду з відповідним позовом є відновлення майнових прав шляхом  нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої   Постановою № № 889     у розмірі 60 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, що   що в свою чергу, є благом, яке після його перерахунку та виплати піддається грошовій оцінці.
Так, апелянтом вказано, що на виконання рішення на користь ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_2 було нараховано і виплачено грошові кошти у сумі 12 339,41 грн.
Таким чином, висновок відповідача, як і суду першої інстанції, про те, що вирішений Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/17974/24 спір носить не майновий характер, є помилковим. А відтак, у даному випадку розмір виконавчого збору має обраховуватися державним виконавцем з урахуванням суми нарахованого та виплаченого стягувачу грошового забезпечення у ВП №77602931.
За наведених обставин колегія суддів доходить висновку про неправомірність постанови головного державного виконавця  від 25.03.2025 року ВП 77602931 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1  статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким  позов задовольнити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини першої  статті 139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За частиною другою  статті 139 КАС України  при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Разом з тим, керуючись висновками, викладеними Верховним Судом у постанові по справі № 815/4246/17 від 31 травня 2023 року судова колегія враховує, що у цьому спорі позивач діє не як суб`єкт владних повноважень, а як юридична особа, яка звернулась з позовною заявою до суб`єкта владних повноважень,  щодо оскарження постанови старшого державного виконавця цього відділу. Звернення з цим позовом до адміністративного суду відбулось у зв`язку із необхідністю захисту порушених прав та інтересів як сторони виконавчого провадження, а не як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.
Відповідно до частин шостої та сьомої  статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на користь позивача з відповідача стягненню підлягає сплачений судовий збір у загальному розмірі 6661,60 грн (3028,00 грн за подачу позовної заяви +3633,60 грн за подачу апеляційної скарги).
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким позов Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Орлової Вікторії Русланівни від 25.03.2025 року ВП 77602931 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 6  661,60 грн (шість тисяч шістсот шістдесят одну гривню) 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5  статті 328 КАС України.
                                           Повний текст судового рішення виготовлений 10 червня 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук  

Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                                           І.Г. Ступакова