Дата документу 27.06.2025 Справа № 336/12683/24

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №336/12683/24                Головуючий у 1-й інстанції: Боєв Є. С.
 
Провадження № 22-ц/807/1102/25                        Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року                                                        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:     	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.,  Полякова О.З.,  	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 квітня 2012 року між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає Договір про надання банківських послуг.Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 38 000, 00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії – 09/15 – Універсальна. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отриманні сім кредитних карток, остання №5168742235039777, строк дії – 04/23, тип – Універсальна Gold. В процесі користування рахунком 04 серпня 2021 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також погодженні інші суттєві умови користування кредитним рахунком, зокрема відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. У зв`язку з чим починаючи з 04 серпня 2021 року нараховувалися відсотки за погодженою відсотковою ставкою та було нараховано відсотків у розмірі 1404,80 грн. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії рф, Банк пішовши на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року – розмір 0%, а в подальшому із 01 квітня 2022 року відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.Банк виконав зобов`язаннязакредитнимдоговоромуповному обсязі,а ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 19 листопада 2024 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в розмірі 36 540, 89 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту– 35 136, 09 грн, 1404,80 грн – заборгованість за простроченими відсотками, у зв`язку із чим, позивач, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36 540, 89 грн за кредитним договором б/н від 12 квітня 2012року, а також судові витрати, сплачені при пред`явленні позову у розмірі 2 422, 40 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 квітня 2012 року в сумі 36 540,89 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року змінити про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у розмірі 36540,89 грн вирахувавши з суми позову 1404,80 грн відсотків, які були нараховані Банком після дати мобілізації ОСОБА_1 , залишивши суму у розмірі 35 135, 09 грн. 

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що відповідач є військовослужбовцем, який був мобілізований з 15 серпня 2022 року та по теперішній час вважається таким, а тому відповідно до норм чинного законодавства звільняється від нарахування та стягнення з нього відсотків, зокрема які були нараховані йому у сумі 1404, 80 грн (01 вересня 2022 – 1360,90 грн, 01 жовтня 2022 – 43,90 грн). Проте, після направлення ним Банку відповідних документів щодо проходження ним військової служби, Банк перерахунку не провів та продовжив вписувати проценти за кредитом. Наразі відповідач є підсудним у справі за обвинуваченням за ч.4 ст.405, ч.5 ст.407 КК України, однак при цьому не звільнений та продовжує мати статус військовослужбовця. В рамках даного кримінального провадження його було взято під варту 09 лютого 2023 року. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн (3 028, 00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 36 540, 89 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 12 квітня 2012 року станом на 19 листопада 2024 року становить 36 540, 89 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту – 35 136, 09 грн; заборгованістьпо процентам за користування кредитом – 1404,80 грн. 

Хоча Анкета-Заява №б/н від 12 квітня 2012 року не містить умов щодо узгодженої між сторонами відсоткової ставки за користування кредитним коштами, проте відповідачем в процесі користування кредитним рахунком 04 серпня 2021 року підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у якій указано основні умови кредитування: процентна ставка 42 % річних для карт "Універсальна", 40,8 % річних для карт "Універсальна Gold", порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, пеня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84 % для карт "Універсальна", 81,6 % для карт "Універсальна Gold"; усі істотні умови кредитування (розмір відсотків, неустойки, тощо) узгоджено, що підтверджено особистим підписом клієнта у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг. У зв`язку з чим, Банком з 04 серпня 2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п.1.3 у розмірі 40,8 %. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 1404,80 грн. 

Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішено. 

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на вимогах закону, підтверджені доказами, які відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості, відповідачем не спростовані, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Доказів про погашення суми боргу, на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішено. 
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися повністю не може, виходячи з наступного. 
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим 12 квітня 2012року підписав Анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (т.1 а.с. 130-131).
У заяві-анкеті зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг Затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 (т.1 а.с.155-203).

При цьому відповідач підписав не лише Анкету - заяву від 12 квітня 2012року, а і Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з використанням кредитки «Універсальна» та «УніверсальнаGold» від 04 серпня 2021 року, в якій визначені суттєві умови кредитного договору, як то відсоткова ставка за кредитом, встановлення порядку погашення кредиту щомісячними платежами, розмір пені та інше, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування. У якій указано основні умови кредитування: процентна ставка 42 % річних для карт "Універсальна", 40,8 % річних для карт "Універсальна Gold", порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, пеня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 84 % для карт "Універсальна", 81,6 % для карт "Універсальна Gold"; усі істотні умови кредитування (розмір відсотків, неустойки, тощо) узгоджено, що підтверджено особистим підписом клієнта у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг (т.1 а.с. 132-153). 

У зв`язку з чим, Банком з 04 серпня 2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п.1.3 у розмірі 40,8 %. 

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого за розрахунком банку станом на 19 листопада 2024 рокуу нього утворилась заборгованість в розмірі 36 540, 89 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 35 136, 09 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом 1 404, 80 грн, які нараховувалися Банком за погодженою відсотковою ставкою 40,8 % з 01 серпня 2023 року(а.с.69-89).

Частиною 2 статті 11ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умовта вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадкуАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно зі статтею 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивачем в ході розгляду справи в суді першої інстанції надано розгорнутий розрахунок заборгованості за договором (т.1 а.с.44-89), та виписку про рух коштів (т.1 а.с.90-129), з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з моменту укладення договору систематично частково (не кожен місяць) погашав заборгованість за кредитним договором.

Відповідачем під час судового розгляду не спростовано факту отримання грошових коштів від банку.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі наданих сторонами і досліджених судом доказів, правильно встановивши характер спірних правовідносин щодо існування між сторонами договірних відносин на підставі заяви від 12 квітня 2012 року, належним чином дослідив наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, за змістом виписки по картці є очевидним здійснення операцій, у тому числі з ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, що відповідають закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35 136, 09 грн, скаржником не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається. 

Водночас, задовольняючи позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції припустися помилки.

Визначаючи розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, колегія суддів виходить з такого.

У Анкеті-заяві позичальника від 12 квітня 2012 року процентна ставка не зазначена (т.1 а.с.130-131).
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Проте, у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 04 серпня 2021 року, яка була підписана відповідачем ОСОБА_1 були зазначені істотні умови кредитного договору, а саме: тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія, сума/ліміт кредиту – 50 000 грн для карт «Універсальна» та 75 000 грн для карт «Універсальна Gold», строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією, мета отримання кредиту – споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту – безготівковим шляхом; можливі види (форми) забезпечення кредиту – без забезпечення, процентна ставка – 42,00 % для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна Gold» (п.1.3 Заяви), тип процентної ставки – фіксована, загальні витрати за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом тощо (т.1 а.с.132-153). 

Відповідно до позовної заяви, розрахунку заборгованості, виписки по картковому рахунку, ОСОБА_1 було видано кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії – 09/15 тип Універсальна; 4149437720476686, строк дії – 12/15 тип Універсальна; 4149437813622733, строк дії – 08/16 тип Універсальна; 5168755304395144, строк дії – 04/17 тип Універсальна; 5168755627774538, строк дії – 12/19 тип Універсальна; 5168755630085484, строк дії – 01/20 тип Універсальна; 5168742205332939, строк дії – 06/21 тип УніверсальнаGold; 5168742235039777, строк дії – 04/23 тип УніверсальнаGold. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 38 000, 00 грн. 

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначена відсоткова ставка для використання кредитних коштів картки «Універсальна» 42 %% на рік та «Універсальна Gold» 40,8 % на рік.

Таким чином, підписавши вказану заяву, ОСОБА_1 добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Враховуючи те, що зазначеною Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.

Як вбачається з наданих Банком розрахунків, в період часу з 02 листопада 2012 року по 30 червня 2019 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, але в межах пільгового періоду, тому відсотки за користування кредитними коштами не нараховувалися. З 01 липня 2019 року Банком нараховувалися відсотки, які у березні 2022 року Банк у зв`язку з повномаштабним вторгненням рф пішовши на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку, тобто Банком були списані нараховані відсотки (0%). В подальшому з 01 квітня 2022 року Банком відсоткова ставка відповідачу поступово повернута до погодженого розміру 40,8%. У зв`язку з чим Банк нарахував відповідачу відсотки за погодженою відсотковою ставкою 40,8%, 01 вересня 2022 року у розмірі 1360,90 грн та 01 жовтня 2022 року у розмірі 43,90 грн, на загальну суму 1 404, 80 грн (т.1 а.с.86). 

Судом першої інстанції вірно встановлено, що заборгованість за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № б/н від 12 квітня 2012 року нараховувалась Банком по узгодженій відсотковій ставці з клієнтом. 

Проте, судом першої інстанції не враховано інше законодавство.
Відповідачем ОСОБА_1 оспорюються підстави для нарахування йому процентів за користування кредитом та позикою, з огляду на те, що його, починаючи з 15 серпня 2022 року призвано на військову службу.

Так, за положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Між тим, у відповідності до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців" (у редакції станом на 10 жовтня 2023 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З копії довідки Військової частини НОМЕР_2 від 25 серпня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі в НОМЕР_2 на посаді командира взводу охорони роти охорони забезпечення роти охорони та забезпечення (т.2 а.с.12), що також підтверджується Військовим квитком серії НОМЕР_3 (т.2 а.с.4-5).

Тобто, ОСОБА_1 з 15 серпня 2022 року призвано на військову службу під час дії особливого періоду, яку він продовжує проходить станом на час звернення з апеляційною скаргою.

Тому, на думку колегії суддів, у справі наявні підстави для застосування вимог цього Закону, починаючи з часу призову відповідача на службу.

Враховуючи наведене, суми, стягнутих з відповідача процентів за користування наданими йому коштами позики та кредиту нараховані відповідачу в період проходження ним військової служби, а тому їх необхідно визнати як необґрунтовано нараховані. 

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь на користь АТ КБ «ПриваБанк» підлягає стягненню заборгованість, а саме: за договором №б/н від 12 квітня 2012 року у сумі 35 136,09 грн (тіло кредиту). 

З урахуванням наведеного, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року підлягає скасуванню в частині задоволення позову АТ КБ «ПриваБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 1 404, 80 грн, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерцйний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 35 136,09 грн (заборгованість за тілом кредиту).
Аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. 
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до підпунктів "б" "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом сплачено 2422,40 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 04 грудня 2024 року (т. а.с.1), а відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 139,68 грн, що підтверджується квитанцією від 08 травня 2025 року (т. а.с.29).
Заявлено позивачем позовні вимоги на суму 36 540,89 грн, задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» на суму 35 136,09 грн, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повістю на суму 1404,80 грн.
Тому, позивачу за рахунок відповідача належить до компенсації сума судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2329,27 грн (2422,40*35136,09/36540,89), водночас відповідачу ОСОБА_1 належить до компенсації сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 139,68 грн (1404,80*2422,40/36540,89=93,12*1505=
139,68).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2329,27 грн, а з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 139,68 грн, тому на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України до компенсації АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок ОСОБА_1 підлягає сума судового збору у розмірі 2189,59 грн (2329,27 -139,68).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року в частині задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 1 404, 80 грн скасувати . Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зменшивши стягнуту суму заборгованості за кредитним договором №б/ від 12 квітня 2012 року до 35 136, 09 гривень (заборгованість за тілом кредиту).

Змінити перерозподіл судових витрат. 

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2189,59 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 27 червня 2025 року.

Головуючий, суддя                 Суддя               Суддя
Подліянова Г.С.               Кочеткова І.В. Поляков О.З.