ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/7300/24                                                     Головуючий І-ї інстанції – Зелінська І.В.
Провадження № 33/818/705/25                                                 Суддя доповідач – Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
06 серпня 2025 року м. Харків
       Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого        судді                                 Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання                        Костенко Ю.С.
за участю захисника Ткаченка А.В.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1                 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Ткаченка А.В. на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 –
УСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, 30 червня 2024 року об 11 год. 54 хв. за адресою: м. Харків, вул. Олега Громадського, 1Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Ткаченко А.В. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення співробітники поліції жодного разу не сказали ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, натомість, багато разів, посилаючись на висновок №1693 КНП ХОР «ОКНЛ» від 17.06.2024 року, в якому зазначається, що 14.06.2024 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, наполягали на необхідність його направлення на огляд до медичного закладу, вважаючи при цьому, що вказаний висновок підтверджує перебування водія у стані наркотичного сп`яніння на момент складення протоколу 30.06.2024 року.
Відеозаписом події зафіксовано, що поліцейські не проводили огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як то передбачено ст. 266 КУпАП. Замість цього, вони обманювали водія і переконували, що висновок медичного закладу від 17.06.2024 року є підставою для направлення на медичний огляд. 
При цьому, ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі, відеозаписом події не зафіксовані. Навпаки, з відео вбачається, що ОСОБА_1 поводить себе адекватно у відповідності до обстановки, його обличчя та голос є цілком природними, і будь-які ознаки наркотичного сп`яніння в його діях відсутні. Водночас, він є інвалідом третьої групи, переніс багато складних хірургічних втручань, та і станом на теперішній час у його мозку наявний металевий уламок, у зв`язку із чим має серйозні проблеми із здоров`ям (обмеження слуху, зору, уваги, сильний головний біль, втома) та потребує допомоги зі сторони, щоб почути та зрозуміти сторонніх людей.
Крім того, співробітники поліції не проінформували водія про конкретну причину зупинки ТЗ відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», що робить її незаконною.
Наведені факти свідчать про явне і зухвале порушення прав ОСОБА_1 працівниками поліції, що і призвело до складення незаконного протоколу за ч. 1ст.130 КУпАП.
Мотиви суду
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Приймаючи рішення про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ткаченка А.В., суд першої інстанції виходив із того, що і ОСОБА_1 , і його захисник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. При цьому, клопотання захисника про відкладення судового розгляду, яке надійшло на адресу суду, є необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Проте, погодитись з такими висновками районного суду не можна за таких підстав.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , а в матеріалах справи не міститься жодних відомостей про вручення судової повістки з повідомленням про судове засідання, призначене на 10.03.2025 року на 13 год. 00 хв., або даних щодо небажання її отримати. 
Довідка про доставку СМС повідомлення «Судової повістки про виклик до суду» на 10.03.2025 року на 13 год. 00 хв., сформоване та доставлене 04.02.2025 року (а.с. 71, зворот), не є належним повідомленням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з огляду на позицію, викладену у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2025 року у справі № 761/17092/19, за змістом якої СМС-повідомлення не є належним засобом повідомлення про судовий розгляд, якщо немає відповідної заяви учасника процесу про використання такого способу сповіщення. Суд може використовувати СМС-повідомлення як спосіб виклику лише за наявності заяви від учасника справи про згоду на такий спосіб сповіщення. Якщо такої заяви немає, то СМС не вважатиметься належним повідомленням. 
Водночас, як встановлено судом, матеріали справи про адміністративне правопорушення такої заяви від ОСОБА_1 не містять. 
Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи є передчасними, оскільки матеріали судового провадження не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 судової повістки відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП не переконався про наявність даних про своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи та провів розгляд справи без його участі.
На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, тощо, тобто, фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин апеляційний суд вбачає підстави для часткового задоволення вимог апеляційної скарги та скасування постанови судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2025 року з підстав не повідомлення ОСОБА_1 належним чином про час та місце розгляду справи та істотного порушення його процесуальних прав, відповідно до ст.268 КУпАП.
Разом з цим, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, судовим розглядом встановлено, що 30 червня 2024 року об 11 год. 54 хв. за адресою: м. Харків, вул. Олега Громадського, 1Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 2705, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, ОСОБА_1 відмовився.
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №743265 від 30.06.2024 року.
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія  ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.06.2024 року, відповідно до якого огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;
- рапортом поліцейського роти 5 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Лапо Л. від 30.06.2024 року щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не оскаржується сам факт того, що ОСОБА_1 30 червня 2024 року об 11 год. 54 хв. за адресою: м. Харків, вул. Олега Громадського, 1Б, керував транспортним засобом ГАЗ 2705, д.н.з.  НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та в подальшому на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився.
Доводи апелянта про те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення співробітники поліції жодного разу не сказали ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а лише посилались на висновок №1693 КНП ХОР «ОКНЛ» від 17.06.2024 року, а самі ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі, відеозаписом події не зафіксовані, не є слушними з огляду на наступне.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з  ОСОБА_1 ,а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.

 Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло.
При цьому, висновок №1693 КНП ХОР «ОКНЛ» від 17.06.2024 року, в якому зазначається, що 14.06.2024 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, на який посилається захисник, став лише додатковою підставою для обгрунтованих підозр щодо можливого стану наркотичного сп`яніння, в якому міг знаходитися ОСОБА_1 , для вимоги пройти йому відповідний огляд у встановленому законом порядку.
Посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідають роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.
Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів, входить до його виключних дискреційних повноважень.
В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан  ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що він має ознаки наркотичного сп`яніння та відповідно до відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього виявлено ознаки саме наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Перевіряючи доводи захисника про те, що поліцейські не проводили огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.
Так, у разі виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, вони повинні прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом.
Вказана норма закону більш детально відображена у п.п.6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також, згідно п. 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналіз вказаних нормативних актів та усталеної судової практики свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції огляд поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій транспортного засобу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду лікарем медичного закладу.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що співробітники поліції не проінформували ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки ТЗ відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», що робить її незаконною, є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.
Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.
Як зафіксовано відеозаписом події, що мала місце 30.06.2024 року, після зупинки поліцейськими автомобіля ГАЗ 2705 під керуванням ОСОБА_1 , останньому було повідомлено, що на авто взагалі не видно номерів та ТЗ не відображається у поліцейській базі. Під час спілкування та огляду ТЗ, було встановлено, що д.н.з. автомобіля зафарбований у темний колір. Після вимоги інспекторів поліції надати документи, виявилось, що у ОСОБА_1 відсутні документи на авто, у зв`язку із чим стосовно нього було складено постанову ЕНА2509261 від 30.06.2024 року за ч.1 ст.126 КУпАП, що, зокрема, відображено у рапорті інспектора поліції Лапо Л. (а.с. 8)
Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи, переніс багато складних хірургічних втручань, має серйозні проблеми із здоров`ям та потребує допомоги зі сторони, щоб почути та зрозуміти сторонніх людей, суд приймає до уваги, водночас, зазначене не виключає необхідності виконання останнім вимог п.2.5 ПДРУ, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, як убачається з відеозапису події, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не зазначав про необхідність надання йому сторонньої допомоги, вільно спілкувався з поліцейськими, відповідав на запитання.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , тобто, ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП
Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясовано обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, та приходить до висновку за принципом «поза розумним сумнівом» про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, положеннями ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №743265 від 30.06.2024року подія правопорушення мало місце 30.06.2024року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. 
Враховуючи вищевикладене, постанова судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2025 року підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргузахисника Ткаченка А.В.  задовольнити частково.
Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 скасувати та постановити нову.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                         Р.В. Гєрцик