ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

       14 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/691/25	

Головуючий суддя І інстанції – Батрак І.В.

  Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року в адміністративній справі №280/691/25 за позовом   ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до Департаменту поліції особливого призначення “Об`єднана штурмова бригада Національної поліції “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача по депреміюванню позивача у вересні 2024 року у розмірі 95%;
- зобов`язати відповідача донараховати та виплати позивачу премію за вересень 2024 року у розмірі 95%.
Ухвалою Запорізького оружного адміністративного суду від 10.02.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що строк звернення до суду останнім був пропущений з поважних причин, адже відповідь на адвокатський запит щодо підстав депреміювання позивача отримано лише в січні 2025 року, до цього часу позивач не мав можливості звернутись до суду, адже не знав про підстави та обставини депреміювання. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а поважні підстави для його поновлення відсутні.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України (у редакції з 19 липня 2022 року):
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Приписами ч. ч 1, 2, 3, 5  ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі “Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства”, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі “ВАТ “Нафтова компанія “Юкос” проти Росії”).
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відлік строку для звернення до суду у випадку, зокрема, незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю у спорах щодо проходження публічної служби розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття “дізнався” та “повинен був дізнатись”.
Так, під поняттям “дізнався” необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених  її прав, свобод та інтересів.
Поняття “повинен був дізнатися” необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Як видно з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність дій Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 » стосовно депреміювання позивача у вересні 2024 року.
Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду з даним позовом   становить три місяці, який починає обчислюватись з дня,  коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, тобто в  даному випадку з дня отримання письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені йому при звільненні, з урахуванням, в тому числі відомостей про підстави їх зменшення (депреміювання).
З матеріалів справи видно, що адміністративний позов був поданий безпосередньо до суду першої інстанції  29.01.2025 року.
В клопотанні про поновлення строку на звернення до суду позивач зазначає, що у період з вересня – листопада 2024 року він перебував на лікарняному. Про факт депреміювання дізнався в листопаді 2024 року від інших військовослужбовців. Однак рапорти про депреміювання позивача отримані на адвокатський запит лише в січні 2025 року. Тобто, про підстави депреміювання за вересень 2024 року, позивач достеменно дізнався лише в січні 2025 року.  
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при вирішенні питання відносно дотримання позивачем строку звернення до суду та можливості повернення позовної заяви останнього, обов`язковим є визначення дати, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав виходячи з наведеного, дослідження обставин пропуску строку звернення до суду (за умови їх наявності) та поважність (відсутність поважності) підстав  такого пропуску.
На думку суду першої інстанції позивач повинен був  дізнатися про порушення своїх прав коли отримав грошове забезпечення за вересень 2024, між тим, матеріали справи не містять відомостей, а саме коли та в якому обсязі ОСОБА_1 отримав грошове забезпечення за вересень 2024.
Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок про порушення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, при цьому, не встановив дати, з якої на його думку позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав.  
Відтак, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку відносно передчасності висновків суду першої інстанції щодо неповажності підстав пропуску строку на подання адміністративного позову та, як наслідок, безпідставності його повернення за наведених в ухвалі суду підстав.
Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. 308, ст. 310, ст.  316, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року в адміністративній справі № 280/691/25  – скасувати.
Матеріали справи № 280/691/25  направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко