ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року	Львів	Справа № 380/10680/25 пров. № А/857/25770/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Качмара В.Я.,  
за участю секретаря судового засідання:             Волчанського А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМІНАЛ" на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року, головуючий суддя – Ланкевич А.З., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

Позивач – ТзОВ "ТЕРМІНАЛ" звернулось в суд з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України в частині невчинення починаючи з 21.10.2020 року жодних дій, спрямованих на відновлення функціонування незаконно ліквідованого структурного підрозділу органу митниці – митного поста «Тячів», розташованого на території ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2; визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України в частині невчинення починаючи з 21.10.2020 року жодних дій, спрямованих на відновлення функціонування місця доставки (прибуття) митних вантажів на території ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2; визнати протиправними дії Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України в частині вчинення дій, спрямованих на створення нового структурного підрозділу Закарпатської митниці Держмитслужби (сектор митного оформлення «Тячів»), розташованого на території ТОВ «Турбо Плюс Авто» за адресою: Закарпатська обл., м. Тячів, вул.Армійська, 147, замість відновлення незаконно ліквідованого структурного підрозділу органу митниці – митного поста «Тячів», розташованого на території ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н., м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2; визнати протиправними дії Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України в частині вчинення дій, спрямованих на внесення території ТОВ «Турбо Плюс Авто» за адресою: Закарпатська обл., м.Тячів, вул.Армійська, 147 до Переліку місць доставки та присвоєння цій території відповідного кодування, замість відновлення функціонування місця доставки (прибуття) митних вантажів на території ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2, з присвоєнням цій території відповідного коду (можливість використання цих місць доставки усіма суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності без обмежень, вид транспорту місця доставки - автомобільний) та внесення включення цього коду до чинного Переліку місць доставки у відповідності до вимог кодування, які встановлені чинним законодавством; зобов`язати Закарпатську митницю Держмитслужби, Державну митну службу України, Міністерство фінансів України вчинити всі необхідні дії, які передбачені чинним законодавством, спрямовані на: відновлення функціонування митного посту «Тячів», розташованого на території  ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2, з визначенням цьому структурному підрозділу відповідного коду згідно вимог чинного законодавства в чинному Класифікаторі Державної митної служби України, її територіальних органів та їх структурних підрозділів; відновлення функціонування місця доставки (прибуття) митних вантажів на території ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2, з присвоєнням цій території відповідного коду (можливість використання цих місць доставки усіма суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності без обмежень, вид транспорту місця доставки - автомобільний) та внесення включення цього коду до чинного Переліку місць доставки у відповідності до вимог кодування, які встановлені чинним законодавством; зобов`язати Закарпатську митницю Держмитслужби, Державну митну службу України, Міністерство фінансів України вчинити всі необхідні дії, які передбачені чинним законодавством, спрямовані на виключення із чинного Класифікатора Державної митної служби України, її територіальних органів та їх структурних підрозділів, структурного підрозділу Закарпатської митниці Держмитслужби (сектор митного оформлення «Тячів»), розташованого на території ТОВ «Турбо Плюс Авто» за адресою: Закарпатська обл., м.Тячів, вул.Армійська, 147; зобов`язати Закарпатську митницю Держмитслужби, Державну митну службу України, Міністерство фінансів України вчинити всі необхідні дії, які передбачені чинним законодавством, спрямовані на виключення території ТОВ «Турбо Плюс Авто» за адресою: Закарпатська обл., м.Тячів, вул.Армійська, 147 із чинного Переліку місць доставки та присвоєння цій території відповідного кодування.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що бездіяльність відповідачів щодо не поновлення порушених прав ТОВ «Термінал», встановлених рішенням суду у справі №826/3694/16, а саме – не відновлення функціонування місця доставки (прибуття) вантажів на території ТОВ «Термінал» є протиправною. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ "ТЕРМІНАЛ" оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «Термінал» уже зверталось із позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, не відповідає фактичним обставинам, оскільки позовні вимоги суттєво відрізняються від тих, що заявлялись у справі №826/3694/16 та №380/23849/24, що вбачається із змісту ухвал у цих справах. 
В судовому засіданні представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржену ухвалу суду незаконною та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник відповідача заперечила проти апеляційної скарги, вважає оскаржену ухвалу законною та обґрунтованою та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Приймаючи оскаржену ухвалу, суд попередньої інстанції виходив з того, що у справі №380/23849/24 уже розглядався спір між тими самими сторонами (ТОВ «ТЕРМІНАЛ» до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України), про той самий предмет і з тих самих підстав, як і у цій справі. При цьому, позивачем у даній справі було лише перефразовано окремі позовні вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Зазначена підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих же підстав.
Відтак, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою звернення до суду з даним позовом слугувала бездіяльність відповідачів щодо не поновлення порушених прав ТзОВ «Термінал», встановлених рішенням суду у справі №826/3694/16, а саме – не відновлення функціонування місця доставки (прибуття) вантажів на території ТзОВ «Термінал».
Як слідує зі змісту позовної заяви, заявлені позовні вимоги ТзОВ «Термінал» стосуються саме невиконання відповідачами постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 07.09.2016 року у справі №826/3694/16, якою:
-визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України №138 від 16.02.2016 року «Про ліквідацію, створення та зміну назв окремих митних постів митниць ДФС» в частині, що стосується ліквідації митного поста «Тячів» та сектора митного оформлення «Хуст»;
- визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України №131 від 01.03.2016 року «Про введення в дію змін до структури Закарпатської митниці ДФС» в частині, що стосується митного поста «Тячів» та сектора митного оформлення «Хуст»;
- визнано протиправним та скасовано Державної фіскальної служби України №221 від 15.03.2016 року «Про внесення змін до Класифікатора ДФС, митниць ДФС, їх структурних підрозділів, спеціалізованих департаментів і органів ДФС з питань державної митної справи» в частині викладення в новій редакції пункту 9 розділу 1 Класифікатора ДФС, митниць ДФС, їх структурних підрозділів, спеціалізованих департаментів і органів ДФС з питань державної митної справи затвердженого наказом державної фіскальної служби України №154 від 23.02.2016 року, без зазначення в переліку структурних підрозділів Закарпатської митниці ДФС з визначенням їх коду митного поста «Тячів» та сектора митного оформлення «Хуст»;
- зобов`язано Державну фіскальну службу України, внести зміни до Класифікатора ДФС, митниць ДФС, їх структурних підрозділів, спеціалізованих департаментів і органів ДФС з питань державної митної справи затвердженого наказом державної фіскальної служби України №154 від 23.02.2016 року, включивши в перелік структурних підрозділів Закарпатської митниці ДФС митний пост «Тячів» та сектор митного оформлення «Хуст» з визначенням їх відповідного коду.
Водночас слід вказати, що під час розгляду справи в суді касаційної інстанції здійснено заміну відповідачів – Державної фіскальної служби України та Закарпатської митниці ДФС на правонаступників – Державну митну службу України та Закарпатську митницю Держмитслужби.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що спір щодо відновлення функціонування митного посту «Тячів» та місця доставки (прибуття) митних вантажів, розташованих на території ТОВ «Термінал» за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, м.Тячів, вул.Пролетарська (Залічнична), 2, в судовому порядку вирішено, а спірні у цій справі №380/10680/25 правовідносини виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зазначеного вище судового рішення. 
Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, заявлені у цій справі вимоги позивача стосуються виконання судового рішення у справі №826/3694/16, що і не заперечується самим позивачем у позовній заяві.
Так, відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться у ст.370 КАС України.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.
Щодо доводів апелянта про те, що ТзОВ «Термінал» поставлено таке в становище, що товариство звернулось в суд із новим позовом (оскільки не може змінити спосіб та порядок виконання рішення у справі №826/3694/16), відтак не може відновити порушене право, яке встановлене у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2016 року у справі №826/3694/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2016 року та постановою Верховного Суду від 20.10.2020», то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги, і зазначає, що відповідно до ч.ч.2, 4 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. 
Разом з тим, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Тобто, за вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він мав звернутися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Згідно з положеннями ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У ч.1 ст.11 Закону №1404-VIII йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Колегія суддів звертає увагу, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 09 липня 2019 року справі № 826/17587/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 367/1240/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі № 520/1744/18, від 09.05.2023 року у справі №340/4445/22, від 28.09.2024 №580/9690/23.
З урахуванням викладеного, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Крім того, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року у справі №380/23849/24, яка набрала законної сили, відмовлено у відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, а також роз`яснено позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Колегія суддів зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна покликання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення праворозуміння таких норм.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що у справі №380/23849/24 уже розглядався спір між тими самими сторонами (ТОВ «ТЕРМІНАЛ» до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби України, Міністерства фінансів України), про той самий предмет і з тих самих підстав, як і у цій справі. При цьому, позивачем у даній справі було лише перефразовано окремі позовні вимоги.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскарженої ухвали всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, а тому оскаржена ухвала суду скасуванню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРМІНАЛ" залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження  у справі №380/10680/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. Я. Качмар  	

Повний текст постанови складено 21.08.2025 року.