ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 серпня 2025 року           справа №360/134/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - Дяченка Олексія Володимировича  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 360/134/25 (головуючий І інстанції  Пляшкова К.О.) за позовом Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В:       

Дяченко Олексій Володимирович (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суд  з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - перший відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - другий відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з такими вимогами: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року включно; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 18854,89 грн; 3) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно; 4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 61950,08 грн; 5) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року включно; 6) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року включно у загальній сумі 68881,28 грн відповідно до норм абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; 7) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року включно відповідно до норм абзацу шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; 8) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць за період з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року включно у загальній сумі 255057,02 грн відповідно до норм абзацу шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у Міністерстві оборони України, а саме: з 30 червня 2015 року по 22 липня 2016 року у Військовій частині НОМЕР_1 , з 19 вересня 2016 року по 13 червня 2019 року у ІНФОРМАЦІЯ_5 та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року у військовій частині НОМЕР_2 та був зарахований на грошове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 .
Позивачем 04 грудня 2024 року направлено заяви до відповідачів із проханням надати письмове повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні та інформацію про виплачену індексацію грошового забезпечення у період проходження військової служби.
У відповідь на заяви відповідачами зазначено таке.
У період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року першим відповідачем індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась. Позивач вважає, що йому належна індексація грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року відповідно до пунктів 5, 10-2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, а сума заборгованості за даний період складає 18854,89 грн.
У період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року другим відповідачем індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась. Позивач вважає, що йому належна індексація грошового забезпечення за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року відповідно до пунктів 5, 10-2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, а сума заборгованості за даний період складає 61950,08 грн.
За період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року позивачу виплачена тільки поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103 %. Представник позивача зазначив, що позивачем не оскаржується порядок розрахунку поточної індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103 %.
Проте другим відповідачем в порушення норм абзаців четвертого, шостого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення” не виплачено на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць у сумі 68881,28 грн (15 місяців х 4463,15 грн) + 1934,03 грн (за 13 днів червня 2019 року) = 68881,28 грн).
Представник позивача зазначає, що в результаті протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка полягала у невиплаті позивачу у період проходження служби індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць в момент зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 , першим не записано в грошовий атестат щомісячну фіксовану індексацію-різницю, яка виплачується до наступного підвищення посадових окладів згідно з рішенням Уряду, внаслідок чого Військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалась така виплата у період з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року.
Представник позивача зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_1 в порушення абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 не виплачено на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць у загальній сумі 255057,02 грн (2529,12 грн (за 17 днів червня 2019 року) + (56 місяців х 4463,15 грн) + 2591,50 (за 18 днів березня 2024 року) = 255 057,02 грн).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 360/134/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року у розмірі 18854,91 грн (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 91 коп.). Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення: за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року включно у розмірі, обрахованому відповідно до абзаців четвертого, шостого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на корить ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 61950,09 грн (шістдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят гривень 09 коп.), за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року у розмірі 48923,82 грн (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 82 коп.), а всього 110873,91 грн (сто десять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 91 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо періоду з 14.06.2019 року по 18.03.2024 року та прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
На думку представника позивача рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає частковому скасуванню.                              Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) проходив військову службу: з 30 червня 2015 року по 22 липня 2016 року у військовій частині польова пошта НОМЕР_4 (перейменовано у військову частину НОМЕР_1 ); з 19 вересня 2016 року по 13 червня 2019 року в ІНФОРМАЦІЯ_6 та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року у військовій частині НОМЕР_2 та був зарахований на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 .
Вказані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копіями: довідки військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 13 лютого 2018 року № 336/ФЕС; витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 30 червня 2015 року № 159; витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 від 22 липня 2016 року № 209; витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 19 вересня 2016 року № 182; витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_8 від 13 червня 2019 року № 76; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14 червня 2019 року № 18; витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18 березня 2024 року № 11; витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 04 липня 2018 року № 193, від 14 червня 2019 року № 175, від 14 серпня 2019 року № 239, від 19 вересня 2019 року № 276, від 20 вересня 2019 року № 277, від 31 жовтня 2019 року № 318, від 26 травня 2020 року № 155, від 11 червня 2020 року № 172, від 07 вересня 2020 року № 260, від 28 вересня 2020 року № 281, від 31 жовтня 2020 року № 314, від 05 квітня 2021 року № 95, від 20 квітня 2021 року № 110; довідки ІНФОРМАЦІЯ_9 від 27 лютого 2025 року № 7; витягу із послужного списку позивача.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням від 23 вересня 2015 року серії НОМЕР_5 , копія якого наявна в матеріалах справи.
Дослідженням наявних в матеріалах справи копій довідок військової частини НОМЕР_1 від 13 грудня 2024 року № 12746 та від 13 лютого 2025 року № 1/159 про нарахування та виплату індексації ОСОБА_1 за період з 30 червня 2015 року по 22 липня 2016 року та за період з 14 червня 2019 року по 18 березня 2024 року в межах періоду, що перебуває на розгляді у цій справі, встановлено, що в період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась; в період з 14 червня 2019 року по 31 липня 2022 року позивачу нарахована та виплачена індексація в такому розмірі: за червень 2019 року – 76,20 грн, з липня по листопад 2019 року – по 206,72 грн щомісяця, з грудня 2019 року по червень 2020 року – по 216,51 грн щомісяця, з липня 2020 року по листопад 2020 року – по 226,29 грн щомісяця, у грудні 2020 року – 233,81 грн щомісяця, з січня по березень 2021 року – по 331,42 грн щомісяця, з квітня по червень 2021 року – по 415,41 грн щомісяця, з липня по листопад 2021 року – по 540,03 грн щомісяця, з грудня 2021 року по січень 2022 року – по 563,19 грн щомісяця, з лютого по квітень 2022 року – по 672,35 грн щомісяця, за травень 2022 року – 913,01 грн, за червень 2022 року – 1017,21 грн, за липень 2022 року – 1066,00 грн.
Вказана у цій довідці інформація також підтверджена даними довідок військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 15 грудня 2024 року № 12790/ФЕС, від 17 грудня 2024 року № 12837, від 17 грудня 2024 року № 12838, від 17 грудня 2024 року № 12839, довідками військової частини НОМЕР_1 про нарахування та отримання грошового забезпечення за 2019-2024 роки.
Дослідженням довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 лютого 2025 року № 967 про нараховане та виплачене грошове забезпечення (основні та додаткові щомісячні види), у тому числі посадовий оклад, а також індексацію тощо, ОСОБА_1 за період з серпня 2017 року по 16 червня 2019 року встановлено, що до листопада 2018 року включно позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась; в період з 01 грудня 2018 року по 16 червня 2019 року позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення: за грудень 2018 року – 71,08 грн, за січень 2019 року – 71,08 грн, з лютого по травень 2019 року – по 134,47 грн щомісяця, за червень 2019 року – 58,27 грн.
Також з цієї довідки судом встановлено, що позивачем за лютий-березень 2018 року отримано таке грошове забезпечення:
за лютий 2018 року в загальній сумі 10289,20 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) – 1030,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) – 120,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) – 287,50 грн, НВОВЗ – 718,75 грн, ЩДГВ – 3951,15 грн, таємність – 103,00 грн, премія – 4171,50 грн;
за березень 2018 року в загальній сумі 19821,32 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) – 4370,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) – 1270,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) – 1974,00 грн, НОПС – 761,40 грн, таємність – 437,00 грн, премія – 2769,94 грн, грошова допомога на оздоровлення – 8238,98 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частиною другою статті 19 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
За визначенням статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII “Про індексацію грошових доходів населення” (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-XII визначено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Частинами першою, другою статті 6 Закону № 1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (абзац перший).
Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (абзац другий).
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац четвертий).
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий).
У разі коли особа працює/служить неповний робочий/службовий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу (абзац шостий).
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац сьомий).
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий).
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій).
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий).
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий).
До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий).
Якщо підвищення грошового доходу відбулося не з 1 числа місяця, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу з урахуванням положень цього Порядку (абзац сьомий).
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Згідно із пунктом 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
З вище викладеного слідує, що індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.
Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 № 9-рп/2013), передбаченою статтею 33 Закону України “Про оплату праці”, Законом України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, вона входить до структури заробітної плати (грошового забезпечення). Як складова належної працівникові заробітної плати, індексація спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року по справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року по справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При розгляді справи “Кечко проти України” (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 “Бурдов проти Росії”).
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 825/874/17.
Щодо позовних вимог, які стосуються невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року та з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року, суд зазначає таке.
Пункт 5 Порядку № 1078, який застосовується з 01 грудня 2015 року в редакції, яка діяла до 15 березня 2018 року, передбачав:
у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший);
обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац третій);
якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий);
у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий).
У справах №№ 400/1118/21, 420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
З грудня 2015 року (з дня початку застосування пункту 10-2 Порядку № 1078) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже підставою для встановлення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
На час виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців (далі - Постанова № 1294).
Пунктом 13 постанови № 1294 визначено, що остання набирає чинність з 01 січня 2008 року.
Постанова № 1294 діяла до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.
Проаналізувавши Постанову № 1294 в період її дії з 01 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року (період оскаржуваних правовідносин), суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.
Відтак, оскільки останнє підвищення окладу за посадами позивача відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року.
Після прийняття Постанови № 704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 17 січня 2022 року у справі № 420/15397/21, від 10 травня 2022 року у справі № 420/15397/21, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу. Так, з 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
У наведених постановах Верховний Суд зазначив, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013) є січень 2008 року.
При цьому, Верховний Суд акцентував увагу на тому, що повноваження державних органів щодо визначення “місяця підвищення тарифних ставок (окладів)” для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку, що при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) є січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
Сума індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року та з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для цього періоду, на величину приросту індексу споживчих цін у вказаному періоді, поділений на 100 відсотків.
Застосовуючи для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року місяць підвищення доходу – січень 2008 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення в загальній сумі 18854,91 грн (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 91 коп.).
У грудні 2015 року прожитковий мінімум складав 1378,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2015 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2302,64 грн (1378,00 грн (прожитковий мінімум) х 167,10 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У січні-квітні 2016 року прожитковий мінімум складав 1378,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у січні-квітні 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2359,14 грн щомісячно (1378,00 грн (прожитковий мінімум) х 171,20 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У травні 2016 року прожитковий мінімум складав 1450,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у травні 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2482,40 грн (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 171,20 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У червні 2016 року прожитковий мінімум складав 1450,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у червні при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2710,05 грн (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 186,90 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У липні 2016 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у липні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2710,05 грн (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 186,90 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100). Відповідно належна позивачу сума індексації за 22 дня липня 2016 року (з 1 по 22 липня) складає 1923,26 грн (2710,05 грн / 31 календарний день х 22 дні проходження служби).
Як вже вище вказано, дослідженням довідок Військової частини НОМЕР_1 встановлено, що в період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року індексація грошового забезпечення позивача військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалась.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.
Відповідно суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з коригуванням обрахованої представником позивача суми індексації грошового забезпечення позивача за цей період.
Застосовуючи для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року місяць підвищення доходу – січень 2008 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення в загальній сумі 61950,09 грн (шістдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят гривень 09 коп.).
У вересні 2016 року прожитковий мінімум складав 1450,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у вересні 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2710,05 грн (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 186,90 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100). Відповідно належна позивачу сума індексації за 12 днів вересня 2016 року (з 19 по 30 вересня) складає 1084,02 грн (2710,05 грн / 30 календарних днів х 12 днів проходження служби).
У жовтні-листопаді 2016 року прожитковий мінімум складав 1450,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у червні-листопаді 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 2710,05 грн щомісячно (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 186,90 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У грудні 2016 року - лютому 2017 року прожитковий мінімум складав 1600,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2016 року - лютому 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3177,60 грн щомісячно (1600,00 грн (прожитковий мінімум) х 198,60 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У березні-квітні 2017 року прожитковий мінімум складав 1600,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у березні-квітні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3360,00 грн щомісячно (1600,00 грн (прожитковий мінімум) х 210,00 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У травні 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у травні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3536,40 грн (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 210,00 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У червні-серпні 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у червні-серпні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3730,06 грн щомісячно (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 221,50 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У вересні-листопаді 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у вересні-листопаді 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 3896,78 грн щомісячно (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 231,40 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У грудні 2017 року - лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2017 року - лютому 2018 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - складає 4258,75 грн щомісячно (1762,00 грн (прожитковий мінімум) х 241,70 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
Як вже вище вказано, дослідженням довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що в період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно індексація грошового забезпечення позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснювалась.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.
Відповідно суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з коригуванням обрахованої представником позивача суми індексації грошового забезпечення позивача за цей період.
Щодо нарахування позивачу індексації за період проходження з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року в ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд зазначає таке.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, яка набрала чинності 01 березня 2018 року, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
З огляду на зазначене, суд вважає, що березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача та, відповідно, і інших складових грошового забезпечення, є місяцем підвищення доходу, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. Тобто обчислення індексу споживчих цін здійснюється з квітня 2018 року.
Згідно інформації Держстату України, розміщеної на їх офіційному вебсайті, про індекс споживчих цін: індекс споживчих цін у березні 2018 року склав 101,1; індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8; індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0; індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0; індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3; індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0; індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9; індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7.
Відповідно до положень Порядку № 1078 розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за місяцем підвищення доходу (базового місяця).
Оскільки березень 2018 року є місяцем підвищення доходу позивача (базовим місяцем) (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).
Отже, індекс споживчих цін не перевищував 103 % до листопада 2018 року.
У листопаді 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7 %.
З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7 %, то у наступному місяці і підлягає індексація грошового забезпечення військовослужбовців.
З вищевикладеного судом встановлено, що до грудня 2018 року у відповідача був відсутній обов`язок здійснювати індексацію грошового забезпечення позивача із застосуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року.
Як слідує з довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 01 грудня 2018 року по 13 червня 2019 року другим відповідачем здійснювалось нарахування та виплата позивачу поточної індексації із застосуванням місяця підвищення доходу - березень 2018 року.
Позивачем обставини щодо нарахування та виплати поточної індексації в період з 01 грудня 2018 року по 13 червня 2019 року не заперечуються та не оспорюються.
Однак слід звернути увагу на положення абзаців четвертого-п`ятого пункту 5 Порядку № 1078, згідно з якими, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі № 400/9920/21 та від 12 квітня 2023 року по справі № 420/6982/21, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, “поточної” та “індексації-різниці”. Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац другий пункту 11, абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци другий, п`ятий пункту 4 Порядку № 1078).
З 1 грудня 2015 року в абзацах третьому-шостому пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци третій, четвертий пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац четвертий).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Для правильного застосування абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі № 400/3826/21, судам потрібно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року);
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078).
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку № 1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Керуючись вище вказаним способом, застосованим Верховним Судом по справі № 400/3826/21, суд зазначає таке.
У березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”.
У позові представник позивача вказує, що у березні 2018 року не відбулося підвищення грошового забезпечення. Навпаки розмір грошового забезпечення позивача зменшився на 3300,77 грн.
Цей розрахунок здійснений представником позивача за індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (Форма ОК-5), згідно з якими у лютому 2018 року сума заробітку для нарахування пенсії позивачу становила 15036,40 грн, у березні 2018 року – 11735,63 грн.
Проте суд не погоджується з наведеним представником позивача розрахунком підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року, оскільки відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять даних щодо складових виплаченого грошового забезпечення, що унеможливлює визначення, чи включають ці суми складові грошового забезпечення, які мають чи не мають разового характеру.
Відомості з Реєстру не можна використати як належний доказ того, чи збільшився/зменшився розмір грошового забезпечення позивача в березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року.
Як слідує з довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 про нараховане та виплачене грошове забезпечення (основні та додаткові щомісячні види), позивачем за лютий-березень 2018 року (яке виплачено у березні та квітні 2018 року відповідно) отримано таке грошове забезпечення:
за лютий 2018 року в загальній сумі 10289,20 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) – 1030,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) – 120,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) – 287,50 грн, НВОВЗ – 718,75 грн, ЩДГВ – 3951,15 грн, таємність – 103,00 грн, премія – 4171,50 грн;
за березень 2018 року в загальній сумі 19821,32 грн, у тому числі: посадовий оклад (ПО) – 4370,00 грн, оклад за військове звання (ОВЗ) – 1270,00 грн, надбавка за вислугу років (ПНВР) – 1974,00 грн, НОПС – 761,40 грн, таємність – 437,00 грн, премія – 2769,94 грн, грошова допомога на оздоровлення – 8238,98 грн.
Судом встановлено, що у березні 2018 року позивачу нарахована грошова допомога на оздоровлення, яка є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, тому не враховується судом для визначення розміру підвищення доходу позивача у березні 2018 року.
Співставленням отриманого позивачем у лютому-березні 2018 року грошового забезпечення встановлено, що розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 1293,14 грн (11582,34 грн (грошове забезпечення за березень 2018 року без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення) – 10289,20 грн (грошове забезпечення за лютий 2018 року)).
При цьому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складає 4463,15 грн (1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року) * 253,30 (величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, здійснена за наростаючим принципом з лютого 2008 року) / 100 %).
Сума індексації-різниці в березні 2018 року складає 3170,01 грн (4463,15 грн (сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року) – 1293,14 грн (розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року)).
За таких обставин судом встановлено, що у березні 2018 року підвищення грошового забезпечення позивача не перевищило суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, тому ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 мав розрахувати позивачу суму індексації-різниці та здійснити її виплату.
Відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Тобто, відповідач був зобов`язаний з березня 2018 року виплачувати позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення (різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу), а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить фіксовану суму індексації.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 816/1728/16.
Зважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року виплата суми індексації-різниці позивачу не здійснювалась, суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача у цьому періоді здійснені другим відповідачем без врахування абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.
Сума індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року, яку ІНФОРМАЦІЯ_2 мав нарахувати та виплатити позивачу становить 48923,82 грн (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 82 коп.) (47550,15 грн (по 3170,01 грн * 15 повних місяців) + 1373,67 грн (за 13 днів червня 2019 року (3170,01 грн / 30 день * 13 днів)).
За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Щодо періоду проходження позивачем військової служби з 14 червня 2019 року по 18 липня 2022 року включно у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , суд зазначає таке.
З вищеописаних довідок військової частини НОМЕР_1 судом встановлено, що позивачу першим відповідачем в період з 14 червня 2019 року по 18 липня 2022 року здійснювалось нарахування та виплата поточної індексації із застосуванням місяця підвищення доходу - березень 2018 року.
Позивачем обставини щодо нарахування та виплати йому поточної індексації в період з 14 червня 2019 року по 18 липня 2022 року включно не заперечуються та не оспорюються.
Щодо виплати військовою частиною НОМЕР_1 індексації-різниці позивачу, суд зазначає таке.
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14 червня 2019 року № 18, капітан ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 31 травня 2019 року № 98 на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 14 червня 2019 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення. З 14 червня 2019 року зарахований на котлове забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з зарахуванням до списків особового складу.
Саме з 14 червня 2019 року позивач почав отримувати грошове забезпечення у Військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із призначенням на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 .
Зміна грошового забезпечення позивача відбулося у зв`язку із призначенням на посаду, а не у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення (окладу) на нормативному рівні.
Разом з тим необхідно враховувати, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.
За висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 560/13302/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 320/8554/21, від 03 травня 2023 року у справі № 160/10790/22 та від 22 червня 2023 року у справі № 520/6243/22, право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01 березня 2018 року на підставі Постанови № 704, та виходячи із приписів абзаців четвертого, шостого Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Натомість за обставинами цієї справи посадовий оклад позивача, якого призначено наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 31 травня 2019 року № 98 на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 , у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього у червні 2019 року на посаду.
Отже, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло права для нарахування й виплати індексації-різниці за період з 14 червня 2019 року по 18 липня 2022 року відповідно до приписів абзацу четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.
Подібний підхід до правозастосування наведений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 160/2481/23.
Суд також зауважує, що Порядок № 1078 не містить положень щодо збереження виплати військовослужбовцям (працівникам), яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби), індексації-різниці, право на отримання якої виникло за попереднім місцем служби відповідно до положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.
Пунктом 10-2 Порядку № 1078 лише визначено, що для військовослужбовців, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби), обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Підсумовуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї частини позовних вимог.
Щодо обраного способу захисту порушених прав позивача судом першої інстанції зазначено наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку за необхідне: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 22 липня 2016 року у розмірі 18854,91 грн (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 91 коп.); визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення: за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року включно у розмірі, обрахованому відповідно до абзаців четвертого, шостого пункту 5 Постанови № 1078; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 на корить ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 61950,09 грн (шістдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят гривень 09 коп.), за період з 01 березня 2018 року по 13 червня 2019 року у розмірі 48923,82 грн (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 82 коп.), а всього 110873,91 грн (сто десять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 91 коп.).
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача - Дяченка Олексія Володимировича  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 360/134/25 - залишити без задоволення.                                                      
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 360/134/25 - залишити без змін.                                                                     
Повне судове рішення складено 14 серпня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Геращенко