ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 р.	Справа № 520/30108/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 (головуючий суддя І інстанції: Садова М.І.) по справі № 520/30108/24
за позовом           Приватного підприємства «АЄ Фекторі»  
до           Головного управління ДПС у Харківській області  
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство «АЄ Фекторі» (далі – позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00309520708 від 03.06.2024.
В обґрунтування позову зазначило, що не допускало порушень у сфері валютного законодавства, тоді як податковим органом помилково прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Зазначає, що за зовнішньоекономічним контрактом від 28.06.2022 позивач відвантажив товар до Ecocars LTD, Вірменія, а контрагент у визначений строк провів 100% оплату шляхом перерахування коштів на валютний рахунок позивача, як наслідок, відсутні підстави для нарахування пені за несвоєчасне надходження валютної виручки. 
Крім того, зауважило, що податковим органом нараховано пеню ПП «АЄ Фекторі» за порушення строків розрахунків в іноземній валюті в період дії мораторію на її нарахування, встановленого абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 позов задоволено.
Головне управління ДПС у Харківській області (далі – відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази, встановлено обставини у справі та застосовано норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що під час  документальної позапланової виїзної перевірки встановлено, що на виконання умов зовнішньоекономічного Контракту від 28.06.2022, позивач поставив Ecocars LTD, Вірменія товар на підставі інвойсу від 29.06.2022. Граничний строк надходження валютної виручки за Контрактом встановлений до 05.03.2023.
Валютна виручка за відвантажений товар по Контракту від 28.06.2022 протягом перевіреного періоду (з 28.06.2022 до 31.03.2024) не надходила.
Вважає, що банківська виписка ПП «АЄ Фекторі» за період з 30.06.2022 по 01.07.2022, згідно якої  30.06.2022 та 01.07.2022 на розподільчий рахунок підприємства надійшли кошти від Ecocars LTD, Вірменія, не є належним доказом в підтвердження  надходження позивачу коштів від контрагента саме за поставку товару, відвантаженого на підставі  інвойсу від 29.06.2022 з огляду на розбіжності у датах: інвойс складений 29.06.2022, проте у призначенні платежу зазначено посилання на іншу дату – 28.06.2022.
Таким чином, ПП «АЄ Фекторі» порушено граничні строки розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 28.06.2022, що слугувало підставою для нарахування йому пені відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції» та ПК України.
Крім того, вказує на незастосовність до спірних правовідносин положень абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, що залишено поза увагою суду першої інстанції.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС у Харківській області в період з 17.04.2024 до 23.04.2024 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «АЄ Фекторі» з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічними контрактами від 05.01.2022 №05/01-22-к за період з 05.01.2022 по 31.03.2024, від 23.02.2021 №23/02-21-к за період з 23.02.2021 по 31.03.2024, від 28.06.2022 №28-06-22-1 за період з 28.06.2022 по 31.03.2024, від 02.12.2019 №02/12/19-2/П за період з 02.12.2019 по 31.03.2024, від 10.06.2021 №18/05-21 за період з 10.06.2021 по 31.03.2024, за результатами якої складено акт № 20084/20-40-07-08-05/40709169 від 30.04.2024 (т. 1 а.с. 48-61).
За висновками акту, перевіркою зазначено про  порушення ПП «АЄ Фекторі» ч. 2 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», п. 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» за зовнішньоекономічним контрактом від 28.06.2022 №28-06/22-1, укладеним з Ecocars LTD, Вірменія.
13.05.2025 ПП «АЄ Фекторі» подало заперечення на акт перевірки, в яких просило скасувати висновки акту та не приймати податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій (т. 1 а.с. 41-47), за наслідками розгляду яких , висновки акту залишені без змін.
03.06.2024 ГУ ДПС у Харківській області на підставі акту перевірки прийняло податкове повідомлення-рішення № 00309520708, яким ПП «АЄ Фекторі» нараховано пеню в розмірі 1 170 195,20 грн (а.с. 11-12).
Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не в межах повноважень, не на підставі та не у спосіб, встановлені податковим та валютним законодавством. Позивачем не вчинено порушення валютного законодавства, а тому нарахування податковим органом пені є безпідставним.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Закон України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII "Про валюту та валютні операції" (далі - Закон № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Частиною 1 ст. 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Частинами 5, 6 цієї статті Закону передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Згідно з ч. 9 ст. 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
За змістом ч. 10 ст. 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 5, 8 ст. 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Правління Національного банку України постановою № 5 від 02 січня 2019 року затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).
Це Положення, відповідно до п. 1 розділу І, визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.
Згідно з пунктами 21, 23 Положення № 5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.
Пунктом 14 прим. 2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі Постанова № 18) для операцій з експорту та імпорту товарів, здійснених з 05.04.2022, встановлені граничні строки розрахунків 180 календарних днів.
Судом встановлено, що в перевіряємий період ПП «АЄ Фекторі» мало взаємовідносини, зокрема, з компанією Ecocars LTD (Вірменія).
Так, 28.06.2022 між ПП «АЄ Фекторі» (продавець) та компанією Ecocars LTD (Вірменія)(покупець) укладено контракт № 28-06/22-1, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити зарядні станції. Найменування, кількість, ціна одиниці продукції, вартість продукції, що поставляється визначається сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту.
Розділом 2 Контракту передбачено, що загальна вартість контракту складається з вартості специфікації, які є його невід`ємною частиною. Валюта цього контракту і валюта платежу дол. США.
Оплата партії товару за цим контрактом здійснюється покупцем шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Умови оплати узгоджуються сторонами у відповідній специфікації.
Відповідно до п. 3.1 Контракту умови поставки, ціна на товар та обсяг кожної його партії узгоджується сторонами в специфікаціях. В іншому випадку поставка здійснюється на умовах EXW м. Харків (Інкотермс 2010). Товар поставляється лише за умови внесення покупцем повної вартості товару. 
Специфікацією № 1 від 28.06.2022, що є додатком до Контракту сторони узгодили поставку зарядних пристроїв на загальну суму 32 000,00 дол. США зі 100% передоплатою (т. 1 а.с. 31). 
29.06.2022 Ecocars LTD придбав у ПП «АЄ Фекторі» зарядні пристрої на загальну суму 32 000,00 дол. США, що підтверджується інвойсом від 29.06.2022 №28-06/22-1 (т. 1 а.с. 33).
Позивачем на адресу Ecocars LTD, Вірменія відвантажено вищевказаний товар на загальну суму 32 000,00 дол. США (еквівалент 1 234 195,20 грн) згідно МД від 07.09.2022 № UA 110130/2022/015379 (т. 1 а.с. 63-64).
Сторонами на заперечується, що граничний строк надходження валютної виручки за зовнішньоекономічним контрактом № 28-06/22-1 від 28.06.2022 є 05.03.2023. 
ГУ ДПС у Харківській області отримано інформацію від Національного банку України, в якій зазначено, що станом на 01.05.2024 експортна операція ПП «АЄ Фекторі», яка здійснена згідно МД  від 07.09.2022 № UA110130/2022/015379 по контракту № 28-06/22-1 від 28.06.2022 не знята з валютного нагляду в повному обсязі (т. 1 а.с. 190-191). 
За твердженням апелянта, валютна виручка за відвантажений товар по Контракту від 28.06.2022 № 28-06/22-1 в період з 28.06.2022 до 31.03.2024 не надходила, належних документів на підтвердження надходження коштів від нерезидента позивачу в ході перевірки не надано, що свідчить про порушення позивачем граничних строків розрахунків у період з 06.03.2023 (перший день після спливу граничного строку розрахунків) до 31.03.2024.
Водночас, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що контрагентом позивача - Ecocars LTD придбано товар за 100% передоплатою, як передбачено специфікацією до Контракту від 28.06.2022 .
Оплата здійснена Ecocars LTD позивачу  30.06.2022  в сумі 20 000,00 дол. США та 01.07.2022 – 12 000,00 дол. США з призначенням платежу:  PAYMENT FOR GOODS, INV. N 28-06/22-1, DATE:28/06/2022, .
Отримана передплата зарахована на поточний валютний рахунок ПП «АЄ Фекторі» № НОМЕР_1 , відкритий у АБ «Південний», що підтверджується банківською випискою (т. 1 а.с. 17-19).
Відповідачем не заперечується надходження позивачу коштів 01.07.2022 в загальній сумі 32 000,00 дол. США, проте ставиться під сумнів їх призначення в якості сплати за придбаний товар за Контрактом від 28.06.2022 з огляду на розбіжності у даті інвойсу (у призначенні платежу посилання на інвойс від 28.06.2022, тоді як інвойс за спірною операцією складено 29.06.2022).
Разом з тим, як пояснив позивач під час документальної перевірки та судового розгляду, нерезидентом Ecocars LTD допущено описку у даті складання інвойсу, про що останній повідомив позивача листом від 30.04.2024, що надавався податковому органу. 
Контрагент позивача Ecocars LTD повідомило ПП «АЄ Фекторі», що у проведених оплатах 30.06.2022 на суму 20 000,00 дол. США та 01.07.2022 на суму 12 000,00 дол. США в призначенні платежу допущена помилка, а саме замість дати інвойсу 29.06.2022 зазначена дата контракту 28.06.2022, що вбачається з листа від 30.04.2024 (т.1 а.с. 16).
Тобто, саме контрагентом позивача допущено описку під час формулювання призначення платежу в даті складання інвойсу.
Втім, як вірно зазначив суд першої інстанції, допущена описка не може бути єдиною та безумовною підставою для встановлення контролюючим органом відсутності надходження коштів за вказаним контрактом та притягнення позивача до відповідальності за невиконання зобов`язань та порушення вимог валютного законодавства.
Крім того, в суді апеляційної інстанції, позивач повідомив, що  контрагентом Ecocars LTD, вживаються дії щодо виправленні описки в банківських документах, шляхом звернення до банку, через який проведено оплату , а також  до Ameriabank (раніше «Armimpexbank») Єреван, Вірменія, про зміну призначення платежів №S250625103321324 від 30.06.2022 та № S250625103327332 від 01.07.2022, які були здійснені Ecocars LTD, Вірменія, на валютний рахунок ПП «АЄ Фекторі» на виконання умов Контракту № 28-06/22-1 від 28.06.2022, а саме просили змінити призначення платежу на «дата 29/06/22, інвойс № 28-06/22-1», а все інше залишити без змін.
В подальшому аналогічне звернення від Ameriabank (раніше «Armimpexbank») Єреван, Вірменія  25.06.2025 направлено до «Citybank N.A.», Нью-Йорк США.
На підтвердження зазначених обставин, позивачем надано апеляційному суду відповідні листи та платіжні документи (т. 2 а.с. 134-143).
Так, у графі 77а платіжних документів (SWIFT) від 30.06.2022 та від 01.07.2022 наявне посилання на інвойс саме від 29.06.2022, проте у призначенні платежу зазначено дату «28.06.2022», що дійсно може свідчити про описку.
Отже, вказані дії свідчать про наявність описки у платіжних документах та вчинення дій щодо їх виправлення. 
Вищенаведені обставини в сукупності підтверджують своєчасний розрахунок нерезидента Ecocars LTD з ПП «АЄ Фекторі» за зовнішньоекономічним контрактом № 28-06/22-1 від 28.06.2022.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не надано жодних доказів на спростування обставин, встановлених судом першої інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування позивачу пені на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та ст. 13 Закону № 2473-VIII.
Водночас колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо протиправного нарахування відповідачем пені в період дії мораторію, встановленого абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України з огляду на наступне.
Так, дійсно, відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України  на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.
Разом з тим, хоча положеннями Закону України «Про валюту і валютні операції» не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями ПК України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення ПК України. Закон України «Про валюту і валютні операції»  та ПК України регулюють різні сфери державної політики.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.
Частинами першою - третьою статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
До Закону України «Про валюту і валютні операції» не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).
При цьому суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Так, Законом України № 2260-IX від 12 травня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426.
Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом ненарахування (незастосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».
У постанові від 23 липня 2024 року (справа № 240/25642/22) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформував висновок про те, що пеня, яка передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
З урахуванням цих мотивів Верховний Суд відступив від правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 лютого 2024 року у справі № 420/1538/23, на який послався суд першої інстанції.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції, що дія положення абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, який передбачає не нарахування пені протягом дії карантину, розповсюджується і на пеню за порушення строків розрахунків, що передбачена частиною п`ятою Закону України «Про валюту і валютні операції», є помилковим.
Водночас зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального права не призвели до неправильного вирішення справи.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для його скасування.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 по справі № 520/30108/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  07.08.2025 року