П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/25494/25	

Категорія:111010000          Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:30.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2025 року фізична особа-підприємець (далі -ФОП) ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління (далі – ГУ) ДПС в Одеській області про:
-  визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС в Одеській області №621/15-32-24-07-19 від 30 червня 2025 року "Про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ";
-   зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області поновити їй – ФОП ОСОБА_1 , реєстрацію платника єдиного податку третьої групи з 01 жовтня 2024 року шляхом включення до Реєстру платників єдиного податку.
Разом із позовною заявою позивач подала до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта – рішення ГУ ДПС в Одеській області №621/15-32-24-07-19 від 30 червня 2025 року до набрання законної сили остаточним рішенням суду у цій справі.  
В обґрунтування вищезазначеної заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що рішенням №621/15-32-24-07-19 від 30 червня 2025 року анульована її реєстрація як платника єдиного податку ІІІ групи через наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом 2-х кварталів підряд. На думку позивача, прийняття спірного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 5% призводить до негативних наслідків для неї, зокрема: - неможливості здійснення господарської діяльності, - можливого розірвання ділових відносин з контрагентами, - покладення додаткового тягаря, пов`язаного із здійсненням коригувань та адміністрування і сплати податків у відношенні до третіх осіб замовників послуг, які є платниками ПДВ та здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, - обов`язку на подання документів та погіршення ділової репутації, утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності, має наслідком зміну системи оподаткування позивача, формату розрахункового документа.
Позивач вказувала, що забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить її право на здійснення господарської діяльності, дасть можливість до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення господарської діяльності.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.   
В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1  ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що податковий та бухгалтерський облік платника податку на загальній та спрощеній системі оподаткування ведеться за різними формами звітності, відбувається нарахування різних податків та у відмінні податкові періоди та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Апелянт вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам Позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді повної зупинки господарської діяльності позивача, розірвання договірних відносин та припинення доступу до мережі інтернет бюджетних установ у період дії воєнного стану, що матиме наслідком утруднення відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Тобто, у випадку не вжиття тимчасових обмежувальних заходів, у разі реалізації відповідачем рішення про анулювання та пред`явлення його до виконання, позивач буде зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування. В свою чергу, зміна системи оподаткування призведе до того, що на позивача буде покладено додаткове навантаження у вигляді податку на додану вартість, що в свою чергу може суттєво вплинути на ведення господарської діяльності, розірвання договірних правовідносин з контрагентами, тощо.
Крім того, апелянт звертає увагу, що у випадку задоволення позову, ФОП має знову змінювати процедуру виконання податкових зобов`язань, ведення бухгалтерського обліку, що також буде мати надмірне навантаження на ФОП ОСОБА_1 . Вказані обставини щодо повної зміни в бухгалтерському обліку сильно впливають на контрагентів Скаржника - характеризують ознаку істотного утруднення виконання рішення суду, де утруднення полягає у переході з однієї системи оподаткування на іншу та в зворотньому порядку, що супроводжується зміною порядку бухгалтерського обліку, форм звітності, обсягу та видів обов`язкових сплачуваних податків, змін умов укладених з контрагентами договорів та ризиками дострокового розірвання цих договорів внаслідок зростання вартості послуг та у зв`язку з додатковими обов`язками контрагентів щодо адміністрування операцій зі Скаржником, який перебуває у невизначеності щодо застосовуваної системи оподаткування до набрання рішенням суду законної сили.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не надано до суду будь-яких об`єктивних доказів щодо неможливості реального виконання рішення суду у майбутньому, а також що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує, саме, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову. 
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 150, 151 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Положеннями ч.1 ст. 151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме:
1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) заборона відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Враховуючи вищенаведені правові норми діючого законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову – це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.
Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст. 150 Кодексу.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб – позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Розглядаючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Аналогічні правові висновки щодо застосування положень КАС України містяться у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №300/5005/22 та від 21 вересня 2023 року у справі №600/1531/23-а.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що предметом спірних правовідносин є рішення ГУ ДПС в Одеській області №621/15-32-24-07-19 від 30 червня 2025 року "Про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ", яким позивача було виключено з реєстрів платників єдиного податку.
Так, правові засади, на підставі яких здійснене відповідне анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи, визначаються положеннями ПК України.
Відповідно п.299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом
Згідно пп.3 п.299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених зокрема пп.298.2.3 п.298.2 ПК України.
Отже, анулювання реєстрації платником єдиного податку відбувається за чітко визначених та передбачених ПК України підстав, й може бути реалізоване шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в п.1 ч.2 ст. 150 КАС України.
Водночас, колегія суддів зазначає, що правомірність/протиправність виключення позивача з реєстрів платників єдиного податку становить предмет доказування у цій справі, який має досліджуватись під час розгляду справи по суті, тоді як в даному апеляційному провадженні досліджується наявність підстав для забезпечення позову.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17.
Крім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення ГУ ДПС в Одеській області №621/15-32-24-07-19 від 30 червня 2025 року до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду пред`явленого у цій справі позову, не відповідає меті інституту забезпечення позову, оскільки фактично легалізує продовження здійснення позивачем видів діяльності, які можливо не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.
Крім того, колегія суддів критично відноситься до посилань апелянта про те, що у разі задоволення позовних вимог у цій справі виникне необхідність анулювання податкових накладних та подання її контрагентами уточнюючих розрахунків, оскільки можливість вчинення нею таких дій на виконання рішення суду лише додатково підтверджує, що невжиття заходів забезпечення позову у цьому конкретному випадку не матиме незворотних наслідків.
Колегія суддів акцентує увагу на те, що апелянтом під час вирішення спірного питання не доведено та документально не підтверджено обставини, які б унеможливили захист її прав та законних інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення чи які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позов, як і не надано доказів можливості настання невідворотних наслідків для господарської діяльності Позивачки, наприклад щодо її зупинення у зв`язку із застосуванням штрафних санкцій з боку Відповідача.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.