Справа № 750/445/25                                                                                 Суддя в суді першої інст. - Рощина Т.С.
Провадження № 33/824/3147/2025                                                      Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
16 травня 2025 року                                                                       м. Київ
 
         Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., 
за участю:
-         захисника - Костюка О.П., 
         розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2025 року, якою
         ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,    
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
 
В С Т А Н О В И В: 
         Судом встановлено, що  01 січня 2025 року о 23 год. 31 хв., в м. Чернігів по вул. Захисників України, 3А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 А ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
         Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Костюк О.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що підтверджується наявними у справі доказами, та загроза яка діяла на момент події не могла бути усунута у інший спосіб, що вказує на наявність підстав для застосування  ст. 18 КУпАП.
         Перевіривши матеріали провадження, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення  ОСОБА_1  вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в  матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.01.2025, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, та згідно з яким результат огляду на стан сп`яніння позитивний та становить 2,01%о, роздруківкою результату тесту відносно ОСОБА_1 , виконаного технічним приладом ALCOTEST 7510, прилад № ARMF-0261, який позитивний та становить 2.01%о, , актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.01.2025, рапортом від 02.01.2025; відеозаписом до протоколу ЕПР1 №210702, відповідно до якого працівниками поліції було зупиненот  автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , із переднього пасажирського сидіння вийшов молодий чоловік, поведінка якого не відповідає обстановці, який конфліктує з поліцією, водій представився як ОСОБА_1 , в ході розмови пояснив, що аптеки зачинені, присутня також молода жінка, яка каже, що вона вагітна, у неї болить живіт і вона не може чекати таксі чотири години, чоловік їхав в аптеку за свічками, відбувається огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, поліція пропонує викликати дружині ОСОБА_1 «швидку», чоловік відмовляється від «швидкої», бо дружина була нещодавно на збереженні, в подальшому дружині ОСОБА_1 була все ж викликана «швидка медична допомога».
 Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність  винуватості ОСОБА_1  у порушенні ним вимог п.2.9 (а) ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції пояснень сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності є неспроможними, оскільки судом у повній мірі враховано пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , в сукупності з іншими  наявними в матеріалах справи доказами та встановлено відсутність підстав для застосування ст. 18 КУпАП, оскільки небезпека за наведених стороною захисту  обставин могла бути усунута іншими способом, та наведені обставини не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з чим повністю погоджується апеляційний суд.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
 Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  залишити без задоволення,  а постанову судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2025 року  щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.   
 
Суддя                                                                                                В.С. Полосенко