ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/601/25 Справа № 177/2860/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 червня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Коваленка Д.О. на постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-
ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 26.11.2024 о 22:45 год, по вул. Садова буд. 48 в с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MAZDA 6 днз НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Визначення стану алкогольного сп`яніння проводилося на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест «Драгер» 6820. Результат огляду 1,94 проміле, що свідчить про порушення ОСОБА_1 , який погодився з результатом огляду, п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст. 130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Коваленка Д.О. та оскаржив в апеляційному порядку вважаючи постанову суду є передчасною, ґрунтується на формальному аналізі, не відповідає принципам верховенства права та не є обґрунтованою. 
У обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції не забезпечив належного рівня дослідження доказів, не оцінив їх повноту, допустив формальне перерахування документів справи без критичної оцінки дій працівників поліції. Було порушено принципи об`єктивності та законності, визначені КУпАП та Конвенцією про захист прав людини. Зазначає, що санкція за ч.1 ст.130 КУпАП штраф 17 000 грн та позбавлення права керування, є надто суворою, що вимагає застосування принципів кримінального процесу — презумпції невинуватості, належної доказової бази, та чіткого дотримання процедури. Вказує, що згідно з Інструкцією №1452/735, необхідно виявити більше однієї ознаки алкогольного сп`яніння. Поліція повідомила лише про запах алкоголю, а інші ознаки з`явилися вже в документах без фактичного обґрунтування, що є порушенням права особи бути повністю поінформованою. Вважає, що огляд проводився з порушеннями: не роз`яснено модель, сертифікацію та повірку приладу, не продемонстровано контроль атмосферного повітря, результати не були доведені до відома ОСОБА_1 , чек з приладу фактично не був доступний для перевірки, що ставить під сумнів достовірність доказу. Вважає, що поліція склала направлення на медичний огляд у заклад, який перебуває у стані припинення з 2019 року, що позбавило водія можливості реалізувати право на альтернативний огляд, що є істотним порушенням процедури. Вважає, що дії ОСОБА_1 мали місце в умовах крайньої необхідності допомога дружині, небезпека залишення її на ніч у кіоску, відсутність транспорту та людей на вулиці, наближення комендантської години. Водій не мав умислу на правопорушення, а діяв з метою захисту життя та майна. Просить оскаржуване рішення скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити, у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.
Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. В судове засідання  ОСОБА_1 та його захисник Коваленко Д.О. не з`явились. До початку судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надано. Захисником Коваленко Д.О. подано заяви про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі  ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність  ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоку про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 182828, що складено уповноваженою особою та в якому викладені обставини правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 . Зокрема в протоколі вказаного результат огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу, що склав 1,94 проміле. Водій результат огляду визнав, був відсторонений від подальшого керування транспортним засобом. Протокол підписано водієм без зауважень, він ознайомлений з датою, місцем розгляду справи судом.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені ознаки сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 та згідно якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат огляду якого склав 1,94 проміле.
Чеком приладу «Драгер», що підписаний водієм ОСОБА_1 ..
Роз`ясненням про відсторонення від керування транспортним засобом, згідно змісту якого ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.
Даними з рапорту працівника поліції в яких зафіксовані обставини виявлення правопорушення та складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Диском з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів на яких зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, факт зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , який ухилявся від зупинки транспортного засобу. Під час спілкування з водієм, працівниками поліції виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою алкотестеру, або в медичному закладі, на що останній погодився пройти огляд на місці події за допомогою газоаналізатора. Пройшовши огляд, за результатами якого ОСОБА_1 мав 1,94 проміле алкоголю у видихаємому повітрі. ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, підтвердив факт вживання алкоголю перед тим, як керувати транспортним засобом. ОСОБА_1 був відсторонений від подальшого керування транспортним засобом.
Довідкою з адмінпракики, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях  ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії  ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що поліція повідомила лише про запах алкоголю, а інші ознаки з`явилися вже в документах без фактичного обґрунтування, що є порушенням права особи бути повністю поінформованою, є безпідставними. Згідно наявних матеріалів справи працівники поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, та повідомили про це водія ОСОБА_1 та висунули закону вимогу пройти огляд на стан сп`яніння. Водій не заперечував факт вживання алкогольних напоїв та добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест «Драгер» 6820. Результат огляду 1,94 проміле, з результатами огляду водій погодився.
Апеляційний суд зазначає, що право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги, що огляд проводився з порушеннями: не роз`яснено модель, сертифікацію та повірку приладу, не продемонстровано контроль атмосферного повітря, результати не були доведені до відома ОСОБА_1 , чек з приладу фактично не був доступний для перевірки, що ставить під сумнів достовірність доказу, є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи. Згідно з відеозапису ОСОБА_1 працівником поліції запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і у медичному закладі, ОСОБА_1 виявив бажання проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест «Драгер» 6820. Вказаний прилад був ввімкнений у присутності ОСОБА_1 . В подальшому йому продемонстровано та надано запаковану трубочку до приладу та ОСОБА_1 пройшов огляду, результат якого 1,94 проміле, йому одразу продемонстровано результат огляду на приладі та роздруковано чек, що долучений до матеріалів справи та містить підпис ОСОБА_1 . Він погодився з результатом огляду, не бажав проходити огляд в медичному закладі, не вказував зауваження щодо огляду, не вимагав надання будь-яких документів на прилад Алкотест «Драгер» 6820.
На підставі викладено апеляційний суд не вбачає порушення працівниками поліції прав особи та процедури виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння і порушень процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому доводи захисника не знайшли свого підтвердження.
Доводи апеляційної скарги, що поліція склала направлення на медичний огляд у заклад, який перебуває у стані припинення з 2019 року, що позбавило водія можливості реалізувати право на альтернативний огляд, що є істотним порушенням процедури, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест «Драгер» 6820. Результат огляду 1,94 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився. Водію було роз`яснення про можливість проходження огляду у медичному закладі, проте водій не скористався своїм правом.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Як вірно зазначив суд першої інстанції ОСОБА_1 не бажав проходити огляд в медичному закладі, а тому вказане направлення не має доказового значення для вказаного провадження.
Доводи апелянта про не вручення направлення, що порушує права водія та ОСОБА_1 був позбавлений можливості пройти огляд самостійно, після підписання протоколу, у якого була ще одна година, щоб використати своє право та пройти огляд в мед закладі, є безпідставними, оскільки направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану, в тому числі алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення лікарем огляду особи. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди з направленням, що передбачено ч. 4 ст. 266 КУпАП. В даному випадку водій відмовився їхати до медичного закладу. З відеозапису вбачається, що поліцейський пропонував пройти огляд в найближчому медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги, що дії ОСОБА_1 мали місце в умовах крайньої необхідності допомога дружині, небезпека залишення її на ніч у кіоску, відсутність транспорту та людей на вулиці, наближення комендантської години, а водій не мав умислу на правопорушення, а діяв з метою захисту життя та майна, є безпідставними.
Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даній ситуації, відсутні жодні ознаки крайньої необхідності. Сідаючи за кермо автомобілю в стані алкогольного сп`яніння, приводячи автомобіль в рух, ОСОБА_1 усвідомлював протиправність своїх дій, при цьому своїми діями він не усував жодну небезпеку, а навпаки, створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, себе та пасажирів свого автомобілю.
Згідно відеозапису та пояснень зафіксованих на ньому, ОСОБА_1 попередньо вживши алкоголь «відпочиваючи з хлопцями» поїхав за своєю дружиною, яка в цей час, у цьому ж селі, неподалік від їх місця проживання, «відпочивала з дівчатками».
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення  ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.
Дії вчинені  ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Коваленка Д.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя