Номер провадження: 33/813/1408/25
Номер справи місцевого суду: 522/8607/25 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
11.08.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду 
апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутність складу адміністративного правопорушення, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції та неповне встановлення всіх обставин справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована відсутність доказів на підтвердження факту сп`яніння та порушення працівниками поліції права на захист, оскільки під час складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не надали можливості надати письмові пояснення по суті подій, що відбувалися, поліцейським лише запропоновано підписати даний протокол, не повідомивши про наявність такого права. При цьому, зауважує, що причиною відмови були об`єктивні обставини, котрі проігноровано поліцейськими, а саме те, що події відбувалися перед початком комендантської години та відсутність можливості залишити транспортний засіб на місці зупинки. 
Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності стверджує, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено йому у витребуванні відеозапису з нагрудної камери працівників поліції.
В судове засідання 11 серпня 2025 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи повідомлений щодо дати, часу та місця судового розгляду, не з`явився, причини неявки суду не повідомлено. Будь-яких клопотань про відкладення судового засідання/розгляду за його відсутності на адресу суду не надходило. 
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№290972 від 04 квітня 2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 квітня 2025 року; відеозаписами долученими до матеріалів адміністративної справи; та показаннями свідка ОСОБА_2 наданими у судовому засіданні 03 червня 2025 року, який пояснив, що 04 квітня 2025 року він, як інспектор патрульної поліції, виконував свої обов`язки та в цей час за ПДР України, а саме п. 2.1 - керування транспортним засобом без шолому, зупинено водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а також під час спілкування із працівниками поліції вказаний водій повідомив, що він раніше вживав наркотичні речовини, тому пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння указаний водій відмовився. 
Апеляційний суд погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 290972 ОСОБА_1 04 квітня 2025 року близько 22 год 01 хв в м. Одесі по проспекту Шевченка керував транспортним засобом електроскутером «Maxxter Rock», без д.н.з., з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, положеннями даної статті передбачена відповідальність водіїв також у випадку відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
З огляду на викладені положеннями, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів на підтвердження перебування в стані сп`яніння, оскільки відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння вже є закінченим складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого передбачена відповідальність в межах даної статті.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно п. 4 розділу 1 даної Інструкції, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Зі змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу вбачається, що в останнього працівниками поліції виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, які в свою чергу відповідають наведеному в п. 4 Інструкції № 1452/735 переліку ознак, за наявності яких особа підлягає відповідному огляду.
Згідно п. 12 розділу 2 Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто, у разі виявлення у особи ознак наркотичного сп`яніння огляд проводиться включно в закладі охорони здоров`я. 
Разом з тим, вчинення працівниками поліції відповідних дій, спрямованих на виявлення в особи даних ознак наркотичного сп`яніння містить фіксування на долучений до протоколу в якості додатків відеозапис з бодікамер працівників поліції, а саме 471567 (22 год 05 хв), в тому числі й повідомлення особі про наявність таких ознак, які є підставою для звернення із пропозицією щодо проходження огляду (22 год 06 хв). При цьому, в ході спілкування з працівниками поліція та звернення до ОСОБА_1 із пропозицією щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, останній зазначив дослівно «курив траву» (22 год 07 хв), «тиждень назад курив траву» (22 год 08 хв). З огляду на викладене, апеляційним судом також відхиляються доводи апеляційної скарги щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння та відповідно підстав для проходження огляду.
Окрім наведено, з долученого відеозапису також вбачається, що працівниками поліції неодноразово роз`яснено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (22 год 08 хв, 22 год 16 хв). На 22 год 19 хв відео 471567 міститься фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 ПДР України та підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову, про що останньому детально роз`яснено працівниками поліції. Також особі, яка притягується до адміністративної відповідальності в тому числі й було роз`яснено його права та обов`язки передбачені положеннями ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі й щодо надання пояснень по суті обставин (22 год 19 хв), що підтверджується також підписом особи в протоколі про ознайомлення та відміткою в графі пояснення «надам в суді, підпис», у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в даній частині є необґрунтованими та нічим не підтвердженні.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити щодо відхилення доводів апеляційної скарги в частині не витребування судом першої інстанції відеозаписів з бодікамер працівників поліції, з огляду на відсутність будь-якого підтвердження заявлення особою відповідного клопотання в суді першої інстанції та наявності відеозаписів фіксування подій, що відбувалися в день складення протоколу в матеріалах справи. При цьому, відповідного клопотання щодо витребування особою, яка притягується до адміністративної відповідальності до матеріалів апеляційної скарги також не долучено.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП– залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова