ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 року                             м. Дніпро                            Справа №  908/2873/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів:                       Дарміна М.О., Чередко А.Є.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від прокурора:    Ємельянов В.А.
від позивача:       не з`явився  
від відповідача:  Монько Є.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційну скаргу 
Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.02.2025 р. 
( суддя Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 21.02.2025 р. )
у справі 
за позовом: 
першого заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, 
м. Запоріжжя 
в інтересах держави, 
в особі органу уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах 
Позивач: 
Запорізька міська рада, 
м. Запоріжжя
до відповідача: 
Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”, 
м. Запоріжжя
про стягнення 975 914,76 грн.
ВСТАНОВИВ:

1.       Короткий зміст позовних  вимог.
Перший заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”, про стягнення 975  914,76 грн. безпідставно набутого майна, за період із 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р., нарахованих за користування земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 по вул. Південне шосе, 72 у м. Запоріжжі площею 2,1796 га без укладення договору оренди землі. 

2.       Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у  справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.02.2025 р. у справі № 908/2873/24 позов задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на користь Запорізької міської ради – дохід отриманий від безпідставно набутого майна, за період з 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р., в розмірі 975  914, 76 грн. 

3.       Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду, через систему "Електронний суд", Публічне акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго” звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 12.02.2025 р. у справі № 908/2873/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах. 

4.       Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.  
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає оскаржуване рішення суду незаконним і необґрунтованим через не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
При цьому Скаржник зазначає, що орендна плата сплачується Орендарем з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, якщо інше не встановлено умовами договору. Станом на зараз заборгованість по платі за землю на земельні ділянки, розташовані у м. Запоріжжя, по підприємству ПАТ "Запоріжжяобленерго" відсутня, що підтверджується копією інтегрованої картки платника податків ( міститься в матеріалах справи ). Відповідачем здійснюється сплата земельного податку за земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, для розташування електропідстанції «Металургійна-1», але за кадастровим номером 2310100000:02:020:0025. Копії податкових декларацій з плати за землю та банківських виписок було додано до відзиву. Також до відзиву було додано копію Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель від 22.09.2009 р., згідно якого: «кадастровий номер земельної ділянки — 2310100000:02:020:0025; місце розташування земельної ділянки — м. Запоріжжя, тер-я ВАТ «Запоріжсталь» функціональне призначення зем. Ділянки — для розташування електропідстанції «М-1». Так як договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:019:0078 наразі не укладений, Відповідач здійснював сплату земельного податку за старим кадастровим номером 2310100000:02:020:0025.
Скаржник наголошує на тому, що Позивачем не враховано, що протягом 2020 р. - 2024 р. — ПАТ «Запоріжжяобленерго» було сплачено, фактично за цю ж земельну ділянку, хоч і з невірним кадастровим номером, земельного податку в наступних розмірах: 2020 рік — 73 765,20 грн.; за період з 22.07.2020 р. по 31.12.2020 р. (163 дні) відповідно сума сплаченого земельного податку становить — 32 851,71 грн.; 2021 рік — 80 471,13 грн.; 2022 рік — 14 753,04 грн.; 2023 рік — 101 795,98 грн.; 2024 рік — 106 987,57 грн., за період з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. ( 91 день ) відповідно сума сплаченого земельного податку становить — 26 600,73 грн., що загалом становить 256 472,59 грн. Копії податкових декларацій з плати за землю та банківських виписок про сплату земельного податку подавалися з відзивом на позовну заяву і містяться в матеріалах справи.
Також Скаржник звертає увагу суду, на те що у «розрахунку недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою» не враховано що 06.05.2023 р. набрав чинності Закон України № 3050-IX від 11.04.2023 р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» (далі - Закон 3050). Законом 3050, зокрема, викладені в новій редакції норми ПКУ, які стосуються податкових пільг на період воєнного стану щодо плати за землю (земельний податок та орендна плата), екологічного податку, податку на нерухоме майно. Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. (зі змінами) : вся територія Запорізького району була територією активних бойових дій з 12.03.2022 р. по 31.12.2022 р. ( п.п. 2.3. пункту 2 розділу І Переліку). Але в розрахунку недоотриманих доходів складеного Запорізькою міською радою ці положення не враховані, та здійснено розрахунок за весь 2022 рік.
Крім того, від Скаржника надійшло клопотання про прийняття до уваги та врахування при подальшому розгляді справи № 908/2873/24 зміну найменування Відповідача з Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». Долучити до матеріалів справи надані документи, що підтверджують зміну найменування Відповідача. Надалі у всіх процесуальних документах та під час розгляду справи іменувати Відповідача як Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

5.       Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
      Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1  ст. 263 ГПК України  та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3  ст. 263 ГПК  України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Від Прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Прокурор не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою та просить апеляційний суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В обгрунтування своїх заперечень, Прокурор зазначає на те, що звернувся з даним позовом у зв`язку з тим, що Відповідач, набувши у власність об`єкт нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, не вжив належних заходів до оформлення права користування нею та використовував її у своїй господарській діяльності без сплати орендних платежів. Предметом цього позову є грошові кошти у вигляді компенсації власнику (позивачу) земельної ділянки вартості недоотриманої орендної плати на підставі ст. ст. 1212, 1214 ЦК України.
Прокурор зазначає, що Суд першої інстанції, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених за результатами розгляду подібних справ, з`ясував та дослідив усі обставини справи, а саме: 1) встановив фактичного користувача земельної ділянки (власник об`єкта нерухомості - ПАТ «Запоріжжяобленерго»); 2) встановив площу земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:02:019:0078 на якій розміщено майно (2,1796 га); 3) встановив точну суму, яка підлягає стягненню з відповідача (на підставі розрахунку, проведеного Запорізькою міською радою, розмір недоотриманих доходів складає 975 914,76 грн); 4) встановив період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та сплати орендних платежів (з 22.07.2020 (з моменту державної реєстрації земельної ділянки) по 31.03.2024).
Прокурор наголошує, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтвердив те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:02:020:0025 раніше знаходилась на тому ж місці, що і земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:02:019:0078, та перебувала у користуванні Відповідача. Доводи про те, що це територія ВАТ «Запоріжсталь» не є переконливим, оскільки указане товариство має у користуванні кілька десятків земельних ділянок, у тому числі 9 з них безпосередньо знаходяться по вул. Південне шосе, 72 у м. Запоріжжя. Тому, земельні ділянки з кадастровими номерами 2310100000:02:019:0078 та 2310100000:02:020:0025 не мають відношення одна до одної, декларування та оплата орендної плати за ділянку з кадастровим номером 2310100000:02:020:0025 не має ніякого відношення до суми, що стягується у дійсній справі за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:02:019:0078.
На переконання Прокурора - положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на правовідносини з приводу стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, не розповсюджуються. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимоги у повному обсязі.

6.           Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Дармін М.О., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/2873/24.
Матеріали справи № 908/2873/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2025 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.02.2025 р. у справі № 908/2873/24 залишено без руху, надано Апелянту строк для усунення недоліків. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 30.07.2025 р.
Від представника Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” до суду надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі – ЄСІТС). 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 р., судове засідання у справі № 908/2873/24, призначене на 30.07.2025 р., вирішено провести з представником Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 30.08.2025 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/2873/24, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання       автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 р. № 1.
Автоматичною системою документообігу  для  розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чередко А.Є..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2025 р., судовою колегією у визначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.02.2025 р.  у справі № 908/2873/24 до свого провадження. 
Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Позивача.            
У судовому засіданні 30.07.2025 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
Рішенням Запорізької міської ради від 25.09.2019 р. № 39/74 публічному акціонерному товариству “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” надано дозвіл на розроблення в установленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Південному шосе, 72 орієнтовною площею 2,1955 га для розташування будівлі щита управління на території підстанції “Металургійна-1” та подальшої передачі її в оренду. 
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру установлено, що 21.07.2020 р. Відділом Держгеокадастру у Великописарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробленого 04.10.2019 р. ФОП Штанько В.В., проведено державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 2,1796 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, кадастровий № 2310100000:02:019:0078. 
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 1612966623101 установлено, що у ПАТ “Запоріжжяобленерго” ( ідентифікаційний код юридичної особи 00130926 ) на праві власності перебуває будівля щита управління на території підстанції “Металургійна 1” загальною площею 416,4 кв. м, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Південне шосе, будинок 72.  Разом з цим, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про державну реєстрацію права ПАТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” ( ідентифікаційний код юридичної особи 00130926 ) оренди земельної ділянки площею 2,1796 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, кадастровий номер 2310100000:02:019:0078, відсутні.
Відповідно до листа виконавчого комітету Запорізької міської ради від 02.11.2022 р. № 09152/03-20/05, договір оренди на земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 не укладений. 
Згідно із листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 30.04.2024 р. № 5592/5/08-01-04-07, ПАТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” за земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 за період з 21.07.2020 р. не звітувало, плату за землю не нараховувало та не сплачувало. 
Відповідно до витягу від 16.02.2023 р. № НВ-2300008902023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 становить 9  937  668,24 грн. Відповідно до витягу від 27.03.2024 р. № НВ-2300046112024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 становить 10  444  207,28 грн. 
Запорізькою міською радою на підставі зазначеної інформації, документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 р. № 7 “Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя”, від 28.11.2018 р. № 26 “Про встановлення розміру орендної плати за землю” здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ПАТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” земельною ділянкою площею 21796 кв. м, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди ( користування ) за період з 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р.. 
Згідно вказаного розрахунку, загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), за період з 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р., становить 975  914,76 грн., зокрема: за період з 22.07.2020 р. по 31.12.2020 р. – 104  533,70 грн; за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. – 235  675,93 грн; за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. – 259  243,52 грн; за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. – 298  130,05 грн; за період з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. – 78  331,56 грн. 
За розрахунком Прокурора - враховуючи користування ПАТ “Запоріжжяобленерго” у період з 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р. земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 ЦК України, останнє повинно відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержало у вигляді несплаченої орендної плати за цей період, у розмірі 975  914,76 грн.
За наслідками розгляду позову господарським судом  прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8.       Оцінка аргументів учасників справи і  висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Відповідача та Прокурора, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення та додаткове рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Згідно з приписами частин 3, 4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Не виконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно з частиною 3 даної статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.
Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.
Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Відповідно до ст. 2 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Статтею 25 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Земельна ділянка з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 площею 2,1796 га, яка розташована по вул. Південне шосе, 72 у м. Запоріжжі, відноситься до земель комунальної власності. 
Враховуючи викладене, Запорізька міська рада відповідно до вимог пунктів 3, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України є органом, який від імені територіальної громади здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки, тобто є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Вознесенівською окружною прокуратурою м. Запоріжжя до Запорізької міської ради направлено листи від 06.09.22 № 52-5864ВИХ-22, від 13.02.23 № 52-103-1560ВИХ-23, від 20.02.23 № 52-103-1831ВИХ-23, від 22.02.23 № 52-103-1948ВИХ-23, від 17.03.23 № 52-103-2996ВИХ-23, від 30.05.23 № 52-103-5493ВИХ-23, від 15.05.24 № 52-103-4941ВИХ-24, від 29.07.24 № 52-103-7239ВИХ-24 про надання інформації про вжиті заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення з ПАТ “Запоріжжяобленерго” недоотриманого доходу за фактичне використання земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:02:019:0078, площею 2,1796 га, яка розташована по вул. Південне шосе, 72 у м. Запоріжжі, у вигляді орендної плати за землю за період з 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р. у розмірі 975  914,76 грн. 
Виконавчий комітет Запорізької міської ради листом від 16.03.2023 р. № 02944/03.3-20/05 повідомив про те, що міською радою здійснюються підготовчі заходи претензійно-позовного характеру з метою захисту інтересів Запорізької міської ради щодо стягнення із ПАТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 за період з 21.07.2020 р. по 11.03.2022 р.. 
З листів виконавчого комітету Запорізької міської ради від 06.04.23 №02944/03.3-20/03, від 21.04.23 № 04684/03.3-20/03, від 16.06.23 № 10088/03.3-20/03 та від 11.07.23 № 10088/03.3-20/03 вбачається, що Запорізькою міською радою заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення із ПАТ “Запоріжжяобленерго” недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 за період 01.03.19 по 11.03.22 не вживались. 
Також, листом від 10.07.2024 р. № 10214/03.3-20/03 виконавчий комітет Запорізької міської ради повідомив, що заходи претензійно-позовного характеру щодо стягнення із ПАТ “Запоріжжяобленерго” недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 Запорізькою міською радою не вживались. 
Як слушно зазначив суд першої інстанції - вказані обставини свідчать про не здійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади м. Запоріжжя, та наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” підстав для їх представництва.
Вознесенівською окружною прокуратурою м. Запоріжжя листом від 24.10.2024 р. № 52-5370-23 повідомлено Запорізьку міську раду про встановлення підстав для представництва інтересів держави в особі Запорізької міської ради шляхом пред`явлення позову до ПАТ ПАТ “Запоріжжяобленерго” про стягнення недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 в розмірі 975  914,76 грн. 
Зважаючи на не здійснення Запорізькою міською радою заходів для звернення до суду та враховуючи повноваження Прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що Прокурор у межах своїх повноважень, звернувся до суду з даним позовом. 
Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога Прокурора в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про стягнення з публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” 975 914,76 грн. безпідставно набутих (збережених) коштів у виді орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 по вул. Південне шосе, 72 у м. Запоріжжі площею 2,1796 га протягом періоду часу з 22.07.2020 р. по 31.03.2024 р., з посланням, зокрема, на положення ст. ст. 1212,  1214 ЦК України.
Законодавець у ч. 2 ст. 3 ЗК України закріпив норму, відповідно до якої земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Право оренди земельної ділянки регулює ст. 93 ЗК України. Так, відповідно до ч. 1 цієї статті право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
За п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.  Плата за землю справляється відповідно до закону ( ст. 206 ЗК України ).
Підпунктом 14.1.147 п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Орендною платою є обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди ( пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки ( ст. 288 ПК України ).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 922/3412/17 зазначила про те, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності" ( див. також п. 60 постанови Верховного Суду від 08.08.2024 р. у справі № 917/1621/22).
У пунктах 69-71, 75, 78, 90-94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у  справі № 629/4628/16-ц зі спору, що виник з подібних правовідносин, сформульовано такі висновки щодо застосування положень ст. ст.  1212,  1214 ЦК України  та статей  120,  125 ЗК України:
"69.    Відповідно до частин першої та другої  ст. 1212 ЦК України  особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення  глави 83 ЦК України  застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
70.    Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
71.    У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень  глави 83 ЦК України  ( див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 р. у справі № 6-88цс13).
75.    Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у  ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга  ст. 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої  ст. 141 ЗК України).
78. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права ( ст. 125 ЗК України).
90. За змістом приписів глав 82 і 83  ЦК України  для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
91. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
92.    Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої  ст. 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
93.    Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша  ст. 1212 ЦК України).
94.    До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої  ст. 1212 ЦК України".
Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південнне шосе, 72, загальною площею 2,1796 га, цільове призначення: 14.02 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд передачі електричної енергії.    
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дерджавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.10.2024 р. № 401307750, ПАТ “Запоріжжяобленерго”, код ЄДРПОУ 00130926, належить на праві власності нерухоме майно з реєстраційним № 1612966623101, розташоване на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. південне шосе, 72, а саме: будівля щита управління на території підстанції “Металургійна 1” загальною площею 416,4 кв. м, Державну реєстрацію права власності проведено 30.07.2018 р. ( номер відомості про речове право 42354242 ).
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.10.2024 р. № 401306073, відомості про право оренди земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
У відповідності до витягу № НВ-2300008912023 від 16.02.2023 р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 становить 9  937  668,24 грн. Згідно із витягом № НВ-2300046112024 від 27.03.2024 р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:02:019:0078 становить 10  444  207,28 грн. 
Сторони в процесі розгляду цієї справи не заперечували, що нерухоме майно, яке належить на праві власності Відповідачу, розташоване саме на вказаній земельній ділянці з кадастровим № 2310100000:02:019:0078. Не заперечував Відповідач і стосовно нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до наданих Прокурором витягів.
Відповідно до листів ГУ ДПС у Запорізькій області за вих. від 27.09.2022 р. № 7660/5/08-01-04-04 та від  18.01.2023 р. № 1628/6/08-01-04-07, при проведенні аналізу інформаційної бази ДПС встановлено, що ПАТ “Запоріжжяобленерго” ( код ЄДРПОУ 00130926) за період з 2019 року не звітує та не сплачує плату за землю (земельний податок чи орендна плата за землю) з кадастровим № 2310100000:02:019:0078, площею 2,1796 га, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72.
Суд попередньої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, відповідно до положень статей  1212,  1214 ЦК України  виходив із встановлених обставин стосовно того, що ПАТ “Запоріжжяобленерго” не сплачуючи в належному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди, фактично збільшило свої доходи, а Запорізька міська рада втратила грошові кошти у виді орендної плати, а тому безпідставно збережені кошти підлягають стягненню з Відповідача.
Оскаржуючи судове рішення у справі, ПАТ “Запоріжжяобленерго” також зазначає, що судом неправомірно стягнуто з ПАТ “Запоріжжяобленерго” кошти за фактичне використання земельної ділянки комунальної власності у виді орендної плати за період з 01.03.2022 р. по 31.12.2022 р. тому що за даний період Скаржника на підставі  Закону України від 11.04.2023 р. № 3050-ІХ, яким внесені зміни до  Податкового кодексу України  та інших законодавчих актів щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно, звільнено від нарахування та сплати відповідного платежу, а тому у Позивача відсутнє право вимоги заявленої ним до стягнення суми за вказаний період.
Так,  Законом України від 11.04.2023 р. № 3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно", який набрав чинності 06.05.2023 р., внесено зміни до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, зокрема абзац перший вказаного пункту встановлював наступне: "За період з 01.01.2022 р. до 31.12.2022 р. не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з  01.03.2022 р. до 31.12.2022 р.  - в частині земельних ділянок,  що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб  та фізичних осіб-підприємців.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховного Суду від 25.02.2025 р. у справі  №    908/929/24  за позовом  Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум-Еліт"    про стягнення заборгованості з орендної плати за землю за 2023 рік за укладеними між сторонами договорами, зазначено таке: "Аналіз підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в редакції чинній з 06.05.2023 р. свідчить про те, що тимчасово, на період з 01.03.2022 р. по 31.12.2022 р., не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб (схожий за змістом висновок щодо попередньої редакції пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.10.2024 р. у справі № 620/5747/23 ) Аналіз підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в редакції чинній з 06.05.2023 р. свідчить про те, що тимчасово, на період з 01.03.2022 р. по 31.12.2022 р., не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб (схожий за змістом висновок щодо попередньої редакції пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 620/5747/23)".
У справі №    908/929/24 Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на положення підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та той факт, що вся територія Запорізького району віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 р. по 31.12.2022 р., Товариство мало право у спірний період не сплачувати орендну плату за користування земельними ділянками, які розташована в місті Запоріжжя (пункт 51 постанови).
Водночас у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 р. №        922/2378/20 за позовом    Харківської міської ради про стягнення з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати зазначено таке: "  З урахуванням системного аналізу змісту пункту  10.1.1. ст. 10, підпункту  14.1.147 пункту 14.1 ст. 14, ст.  40,  ст. 41, пункту  265.1.3. ст. 265 Податкового кодексу України  та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: "власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм  ПК України".
Отже, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що  Законом України від 11.04.2023 р. № 3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно"  чітко передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, за період з  01.03.2022 р. до 31.12.2022 р. - в частині земельних ділянок,  що  перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб  та фізичних осіб-підприємців ( постанова Верховного Суду від 08.07.2025 р. у справі № 908/1196/24 ).
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо визнання необгрунтованими доводи Скаржника стосовно того, що оскільки договір оренди земельної ділянки не укладено, ним здійснювалася сплата земельного податку за земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72 для розташування електропідстанції “Металургійна-1”, але за кадастровим № 2310100000:02:020:0025. Як вже зазначалось достатніх та достовірних доказів які б у сукупності підтверджували тотожність двох земельних ділянок з кадастровим № 2310100000:02:020:0025 та № 2310100000:02:019:0078 Відповідачем надано не було. В податкових деклараціях, що надавались разом із відзивом на позов, було зазначено про сплату земельного податку за земельну ділянку з кадастровим № 2310100000:02:020:0025. Докази звернення до контролюючих органів з питанням щодо виправлення/коригування відповідних податкових декларацій відсутні. 
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування  судового рішення місцевого господарського суду,    оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваних процесуальних документів не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін.

10.    Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго”  - залишити без задоволення. 

Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.02.2025р. у справі  № 908/2873/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право  касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.     

Повний текст постанови складено 01.08.2025 р.

Головуючий суддя                                                                      І.М. Кощеєв

                Суддя                                                                                           М.О. Дармін

Суддя                                                                                           А.Є. Чередко