ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 р.	Справа № 480/3009/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.04.2025, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, по справі № 480/3009/25
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                  
          про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач, ВДВС), у якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову № 57933 від 10.04.2025 про відкриття виконавчого провадження;
- визнати протиправною та скасувати постанову № 57935 від 10.04.2025 про стягнення виконавчого збору;
- визнати протиправною та скасувати постанову № 57936 від 10.04.2025 про стягнення витрат виконавчого провадження;
- визнати протиправною та скасувати постанову № 57938 від 10.04.2025 про арешт коштів боржника.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов – задоволено.
Визнано протиправними та скасовано постанови ВП № 77767997 від 10.04.2025 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», не закінчився строк пред`явлення його до виконання, виконавчий документ пред`явлено на виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, також відповідач зазначив, що відповідно до частини четвертої статті 150 КАС подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.  1 ст.  308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 09.03.2025 прийнята постанова № Х 02/25-766-1 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 25   500, 00 грн. Пунктами 6, 7 вказаної постанови визначено, що вона може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення та набирає законної сили після закінчення строку оскарження – 19.03.2025.
Вважаючи згадану постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, 19.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із позовною заявою про її скасування. Так, ухвалою суду від 31.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 591/2885/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.
В той же час, з метою виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, 09.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.
За результатами розгляду заяви, 10.04.2025 старшим державним виконавцем були прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 77767997, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також про арешт коштів боржника.
При цьому, підставою для прийняття зазначених постанов, ВДВС визначило постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 02/25-766-1 від 19.03.2025.
Не погоджуючись з постановами про відкриття виконавчого провадження ВП 77767997, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також про арешт коштів боржника, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у ВДВС правових підстав для відкриття виконавчого провадження по примусовому виконання зазначеної постанови, стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, а також для накладення арешту на кошти боржника у зв`язку з тим, що виконавчий документ  - постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 оскаржувалась, а тому не набрала законної сили.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою та другою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 4 Закону №1404 визначено вимоги до виконавчого документа, в якому повинно бути зазначено:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 4 Закону №1404 передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання)
Отже, з аналізу вищевказаних норм, слідує, що державний виконавець зобов`язаний перевірити відповідність виконавчого документа (постанови) вимогам ст. 4 Закону №1404-VIII.
З матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 77767997 було відкрито на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в сумі 25 500, 00 грн.
Колегія суддів зазначає, що статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Згідно до пункту 7, що міститься у постанові № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження – 19.03.2025.
   Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
  Згідно частин 1  статті 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Позивач у встановлений процесуальним законом строк, а саме 19.03.2025 року звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про накадення адміністративного стягнення № Х02/25-766-1 та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31.03.2025 у справі № 591/2885/25 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, станом як на дату подання заяви про відкриття виконавчого провадження — 09.04.2025, так і на дату відкриття виконавчого провадження — 10.04.2025, постанова № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 була оскаржена, у зв`язку з чим вказана постанова не набрала законної сили.
Враховуючи вказане, відсутні підстави вважати, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 набрала законної сили, а отже, відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження № 77767997 з метою її примусового виконання.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на положення частини 4 статті 150 КАС України, колегія суддів вважає безпідставним, виходячи з наступного.
Частина 4 статті 150 КАС України передбачає, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. 
Між тим, колегія суддів не заперечує, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № Х 02/25-766-1 від 09.03.2025 була діючою на час відкриття виконавчого провадження, оскільки  не була скасована, однак, вказана постанова не набула законної сили в розумінні КУпАП, оскільки була оскаржена до суду в межах установленого законом строку.
Таким чином, вказана постанови виконавчого провадження № 77767997 від 10.04.2025 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника прийняті протиправно, а тому належним способом захисту прав позивача є скасування відповідного рішення відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження по примусовому виконання зазначеної постанови, стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, а також для накладення арешту на кошти боржника.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 по справі № 480/3009/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова