К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року                                                                      місто Київ
 
справа № 752/23008/23                                   
апеляційне провадження № 22-ц/824/7767/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,
 
за участю секретарів судового засідання: Мазурок О.С., Приходька Р.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І. від 4 квітня 2024 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,  
 
в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2023 року ПрАТ "АК "Київводоканал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Позов обґрунтовано тим, що відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до договору № 0053663 по надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 21 липня 2017 року, укладеного між сторонами, ПрАТ "АК "Київводоканал"зобов`язалося своєчасно надавати послуги відповідної якості з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за вказаною квартирою, а відповідач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених договором.
 
Водночас відповідач свої зобов`язання за договором щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг у період з 1 листопада 2021 року по 31 серпня 2023 року належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість з надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування.
 
Посилаючись на вказані обставини, ПрАТ "АК "Київводоканал" просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 20 243 грн 36 коп., заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 791 грн 65 коп., три проценти річник за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 16 грн 85 коп. та інфляційні втрати в розмірі 102 грн 34 коп.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 4 квітня 2024 року позов ПрАТ "АК "Київводоканал" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал"заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 1 листопада 2021 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 20 243 грн 36 коп., заборгованість за внесення плати за абонентське обслуговування у розмірі 791 грн 65 коп., три проценти річник за прострочення виконання зобов`язання за період з листопада 2021 року по січень 2022 року у розмірі 16 грн 85 коп., інфляційні втрати у розмірі 102 грн 34 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн.
 
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі, який доведено належним чином. Оскільки на правовідносини, що виникли між сторонами поширюються норми частини 2 статті 625 ЦК України, то задоволенню підлягають і вимоги про стягнення з відповідачки трьох процентів річних та інфляційні втрати, які позивачем також обчислені правильно, а також і вимога про стягнення суми сплаченого судового збору відповідно до норм статті 141 ЦПК України.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповно встановлені обставини справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Скаржник зазначає, що відповідачка за весь час розгляду справи судом першої інстанції з 1 листопада 2023 року по 4 квітня 2024 року перебувала в евакуації за кордоном. Судом не надсилалася ухвала про відкриття провадження з позовною заявою та додатками на фактичну адресу проживання відповідачки ( АДРЕСА_2 ), а отримати їх у системі Електронний суд не виявилося за можливе, оскільки файли-додатки не були прикріплені, у зв`язку з чим відповідачка була позбавлена можливості подати відзив на позов та докази, які доводять неправомірність позовних вимог.
 
Вказує, що наведений позивачем розрахунок не відповідає дійсності, тому що  ПрАТ "АК "Київводоканал" не додав до позову доказів фактичного споживання послуг, а саме - показників лічильників (вузол розподільного обліку) гарячої та холодної води, які вимірюють обсяг фактичного споживання наданих послуг відповідачу.
 
15 травня 2024 року між сторонами було здійснено перевірку зняття показань з лічильників холодного та гарячого постачання та водовідведення, про що складено акт № б/н від 15 травня 2025 року, з якого вбачається, що позивачем вказано обсяг наданих послуг значно більший за фактично отримані відповідачем. 
 
Також скаржником заявлено клопотання про витребування від ПрАТ "АК "Київводоканал" відомості про обсяг спожитих відповідачем послуг станом на дату розрахунку заборгованості з 1 листопада 2021 року по 31 серпня 2023 року згідно  з даними лічильника холодної води № 10101000 та лічильника гарячої води № 10094944, встановлених за адресою: АДРЕСА_2 ; відомості (квитанції) про обсяг сплачених відповідачем коштів за надані послуги у період з 1 листопада 2021 року по 31 серпня 2023 року.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
У відзиві (поясненнях) на апеляційну скаргу ПрАТ "АК "Київводоканал" просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що з метою контролю за фактичними об`ємами споживання послуг позивач здійснює регулярні перевірки для звіряння показань квартирних засобів обліку води, за результатами яких складаються відповідні акти, на підставі яких проводяться коригування нарахування оплати за надані послуги.
 
Так, 31 жовтня 2022 року фахівцем позивача проведено обстеження засобів обліку води за адресою відповідача, за результатами якого складено акт контрольного зняття показань, у зв`язку з чим у листопаді 2022 року було проведено коригування нарахувань шляхом донарахування за фактично спожиті послуги.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4. в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив її задовольнити.
 
Представник ПрАТ "АК "Київводоканал"  - Стерн Ю.О. в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що  ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою:АДРЕСА_2 . 
 
21 липня 2017 між ПрАТ "АК "Київводоканал" та ОСОБА_1 укладено договір № 0053663 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідно до умов якого ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язалось своєчасно надавати послуги відповідної якості з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених договором.
 
ПрАТ "АК "Київводоканал" здійснює основну діяльність із забору, очищення та постачання води, а також додаткову - каналізація, відведення та очищення стічних вод.
 
Відповідно до довідки позивача від 3 жовтня 2023 року № 10043/8/8/02-23     ОСОБА_1 має заборгованість перед ПрАТ "АК "Київводоканал" за період з                   1 листопада 2021 року по 31 серпня 2023 року за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 20 243 грн 36 коп. та за абонентське обслуговування в розмірі 791 грн 65 коп.
 
Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем, на зазначені суми нараховані три проценти річних - 16 грн 85 коп. та інфляційні втрати - 102 грн 34 коп.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон).
 
Статтею 1 вказаного Закону врегульовано, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
 
Відповідно до статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної
енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
 
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорам та інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
 
Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690 (далі -  Правила).
 
Отже, особа, яка є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно.
 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
 
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями.
 
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина 1 статті 509 ЦК України).
 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Як убачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття провадження у справі з позовною заявою та додатками до неї за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не надсилалася, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідачка повідомлялася шляхом розміщення відповідного оголошення, опублікованого на офіційному вебпорталі судової влади України.
 
У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , подана через підсистему "Електроний Суд" 11 грудня 2023 року, тобто до ухвалення рішення у справі, про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді з клопотанням про внесення даних РНОКПП відповідача до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи, переведення в електронну форму процесуальних та інших документів у справі.
 
Водночас доказів виконання судом указаної заяви відповідача, матеріали справи не містять,  що, на думку, колегії суддів  позбавило відповідачку можливості скористатися наданими їй процесуальним законодавством правами щодо подачі відзиву на позов з наданням відповідних доказів.
 
Зважаючи на викладене, ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про витребування доказів, заявлене в апеляційній скарзі.
 
На виконання вказаного судового рішення позивачем зазначено, що за період з       1 листопада 2021 року по 31 серпня 2023 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , спожито послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення холодної води в об`ємі 605,54 м3 (початкові показники лічильника холодної води № 10101000 становили 377,46 м3, а кінцеві - 983,00 м3), та послуги з централізованого водовідведення гарячої води в об`ємі 128,20 м3 (початкові показники лічильника гарячої води № 10094944 становили 105,115 м3, а кінцеві - 233,315 м3). У листопаді 2022 року при обстеженні засобу обліку холодної води за адресою: АДРЕСА_2 , що розташований в місцях загального користування, було виявлено, що його міжповірочний інтервал сплинув ще в січні 2021 року, про що було складено відповідний припис-попередження від 31 жовтня 2022 року. Згідно з приписом-попередженням ПрАТ "АК "Київводоканал" було зафіксовано та внесено до облікової Товариства зафіксовані показники лічильника холодної води в об`ємі 888,00 м3, та проведено коригування шляхом донарахування суми в розмірі 14 407 грн 18 коп., яка підлягала сплаті за фактично спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в об`ємі 474,17 м3 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за листопад 2022 року. 
 
Згідно з актом контрольного зняття показів засобів обліку води від 30 квітня 2025 року позивачем було зафіксовано показник засобів обліку холодної води № 10101000 - 473,00 м3, який є значно меншим від попереднього, що, на думку позивача, свідчить про неправильність його роботи. До теперішнього часу споживачем не надано інформацію про проведення метрологічної повірки засобу обліку холодної води № 10101000. Визначити фактичне використання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 , немає можливості, оскільки засіб обліку гарячої води № 10094944 розташований в квартирі споживача, до якого тривалий час відсутній доступ. 
 
Щодо відомостей про обсяг сплачених ОСОБА_1 коштів за надання житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 1 листопада 2021 по 31 серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , позивач зазначив, що оплата в розмірі 1 869 грн
86 коп., яка надійшла 15 грудня 2021 року, є сплатою заборгованості в повному обсязі, яка обліковувалась на особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 1 листопада 2021 року. Оплата в розмірі 1 000 грн, яка надійшла 16 жовтня 2024 року, була розподілена на суми: плата за абонентське обслуговування - 960 грн 35 коп., та пеня - 39 грн. 65 коп.
 
Відповідно до пункту 31 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, у разі недопущення споживачем (його представником) виконавця або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань або в разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю або іншій особі, яка здійснює розподіл обсягів послуг, показань відповідного вузла обліку, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем послуг за попередні 12 місяців, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання послуг, але не менше 15 діб.
 
У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.
 
У додаткових поясненнях представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4. зазначив, що  відповідач визнає заборгованість нараховану за послугу централізованого водопостачання та водовідведення (холодна вода) та абонентське обслуговування за розрахункові періоди до введення воєнного стану з листопада 2021 року по лютий 2022 року в розмірі 501 грн 97 коп., а також визнає заборгованість за абонентське обслуговування за період з березня 2022 року по серпень 2023 року у розмірі 705 грн 42 коп. Водночас зазначає, що послугою централізованого водопостачання та водовідведення (гаряча вода) відповідач не користується, так як у квартирі встановлено бойлер, разом з цим позивач у власному обліку недостовірно відображає показання лічильника гарячої води.
 
Також  вказує, що з початком введення в Україні воєнного стану відповідач змушена була виїхати в евакуацію за межі території України, що перешкодило їй належним чином виконувати умови договору, укладеного між сторонами, та Правил щодо подання показань лічильників (вузлів комерційного обліку), у зв`язку з чим позивач здійснював нарахування не за показаннями лічильника, а як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку відповідно до Методики розподілу.
 
Установивши, що відповідач не здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції загалом дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат.
 
Так, відповідачем не спростовано, що після того, як нею не подавалися показання лічильників (вузлів комерційного обліку), позивачем з порушенням Методики розподілу нараховувалася оплата за надані послуги.
 
Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачки зі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення у сукупності з наданими сторонами додатковими поясненнями, колегія суддів не може погодитися з сумою заборгованості, нарахованої позивачем у листопаді 2022 року у розмірі 14 528 грн 05 коп.
 
Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
 
Так, наданий позивачем акт контрольного зняття показань засобів обліку води від 31 жовтня 2022 року, на підставі якого зафіксовані показники лічильника холодної води в об`ємі 888,00 м3, та у зв`язку з чим проведено коригування шляхом донарахування суми в розмірі 14 407 грн 18 коп., не підписаний споживачем та/або його представником.
 
Крім того, згідно з актом контрольного зняття показів засобів обліку води від 30 квітня 2025 року позивачем було зафіксовано показник засобів обліку холодної води № 10101000 - 473,00 м3, який є значно меншим від попереднього, що, на думку колегії суддів, свідчить про недостовірність відомостей, зафіксованих у акті від  31 жовтня 2022 року.
 
Посилання позивача на те, що такі відмінності між актами свідчать про неправильність роботи лічильника, на увагу не заслуговують, оскільки будь-яких доказів наведеному позивачем не надано, а відповідно до наданих відповідачем свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, лічильники, встановлені в квартирі відповідача повірені 27 жовтня 2021 року та чинні до 27 жовтня 2025 року (том 1 а.с.75-76).
 
До того ж, аналіз об`ємів нарахувань відповідно до розрахунку заборгованості як до листопада 2022 року, так і після, свідчить про вочевидь недостовірне відображення об`ємів нарахувань у листопаді 2022 року.
  
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що сума заборгованості, нарахована у листопаді 2022 року в розмірі 14 528 грн 05 коп., підлягає перерахунку шляхом визначення середньомісячного обсягу споживання на підставі показників за місяць, що передував нарахуванню (жовтень 2022 року), та місяць після нього (грудень 2022 року), що становить 6,85 м?. З урахуванням відповідного тарифу, на цю суму також підлягають нарахуванню три відсотки річних та інфляційні втрати (за постачання холодної води - 110 грн 72 коп., за водовідведення - 97 грн 41 коп., три відсотки річних - 4 грн 36 коп., інфляційні втрати - 5 грн 20 коп.). За іншими періодами заборгованість нарахована правильно, що підтверджено відповідним розрахунком. Таким чином, до стягнення підлягає загальна сума заборгованості в розмірі 7 503 грн 97 коп.
 
У той же час відповідачем не доведено, що сплачені нею суми 15 грудня 2021 року та 16 жовтня 2024 року були розподілені позивачем з порушенням умов договору та на заборгованість, яка не відповідає дійсності.
 
Та обставина, що скаржник вважає, що відповідач має право на звільнення від відповідальності за порушення умов договору на підставі статті 617 ЦК України у вигляді нарахування заборгованості за показаннями лічильника, а не розрахунковим методом відповідно до Методики розподілу, оскільки Торгово-промисловою палатою України засвідчено наявність форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) через військову агресію російської федерації проти України (сертифікат № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року), також на увагу не заслуговують.
 
Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/8741/22 зазначив, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
 
Отже, нарахування оплати за спожиті послуги розрахунковим методом відповідно до Методики розподілу, не є відповідальністю за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань, а є методом розрахунку за надані послуги при неподанні споживачем показань лічильників.
 
Доводи скаржника про те, що після відновлення надання показань лічильників позивач був зобов`язаний здійснити перерахування заборгованості, що має бути враховано при розгляді цієї справи, також на увагу не заслуговують з наступних підстав.
 
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
 
Питання щодо здійснення позивачем перерахування заборгованості після відновлення надання відповідачем показань лічильників не є предметом розгляду цієї справи, а отже не може бути враховані при її розгляді. Водночас не позбавляє права відповідачки на звернення до суду з відповідними позовними вимогами у разі, якщо вказане питання не буде вирішено  ПрАТ "АК "Київводоканал" у позасудовому порядку за відповідним зверненням ОСОБА_1 .
 
Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
Як убачається із матеріалів справи, апелянт не була повідомлена про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, про що наведено вище та про що зазначено в апеляційній скарзі, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
 
Підсумовуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню
з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову ПрАТ "АК "Київводоканал" та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі  7 503 грн. 97 коп. 
 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
За правилами частини 10 наведеної статті, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
 
З ОСОБА_1 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог позовної заяви, а саме 952 грн 01 коп. (2 684 грн х 35,47%/100).
 
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 4 026 грн. Сума судового збору, яка підлягає стягненню з ПрАТ "АК "Київводоканал" на користь відповідачки, за результатами розгляду справи та розподілу судових витрат пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, складає 2 597 грн 98 коп. (4 026 грн х 64,53%/100).
 
Відтак суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести взаємозалік судових витрат та стягнути з ПрАТ "АК "Київводоканал" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 645 грн 97 коп. (2 597 грн 98 коп. - 952 грн 01 коп.).
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 4 квітня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.
 
Позов приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (Код ЄДРПОУ: 03327664; місто Київ, вулиця Лейпцизька, 1-А) заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі                 7 503 гривні 97 копійок.
 
Стягнути з приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (Код ЄДРПОУ: 03327664; місто Київ, вулиця Лейпцизька, 1-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 1 645 гривень 97 копійок.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                                            

 

Судді: