УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/154/25 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В. 
Категорія 23 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Павицької Т.М., 
з участю секретаря 
судового засідання         Смоляра А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 277/154/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Злагода-Агро», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва і К», треті особи: Барашівська сільська рада Звягельського району Житомирської області, Гладковицька сільська рада Коростенського району Житомирської області, про визнання недійсними правочинів та скасування рішень державного реєстратора, 
за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства «Злагода-Агро» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. у селещі Ємільчине,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Андрійчук Л.І. звернулася до суду із позовом, в якому просила:
- визнати недійсним договір оренди землі №134 від 01 вересня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Злагода Плюс» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:01:000:0182, загальною площею 3,0632 га, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області і скасувати рішення державного реєстратора Стриївської сільської ради Житомирської області №60554286 від 23 вересня 2021 року про державну реєстрацію права оренди ПП «Злагода-Агро» на цю земельну ділянку;
- визнати недійсним договір суборенди землі №04/05 від 03 травня 2023 рок, укладений між ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «Діброва і К» щодо вище вказаної земельної ділянки і скасувати рішення державного реєстратора Гладковицької сільської ради Житомирської області №67603151 від 15 травня 2023 року про державну реєстрацію права суборенди СТОВ «Діброва і К» на спірну земельну ділянку.
Позов мотивувався тим, що ОСОБА_1 є сином та спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим, ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки з кадастровим номером 1821781400:01:000:0182 загальною площею 3,0632 га, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Вказувала, що дана земельна ділянка знаходиться на території Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області (раніше Будо-Бобрицька сільська рада Ємільчинського району Житомирської області).
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 дізнався, що ПП «Злагода-Агро» користується його земельними ділянками, в т.ч. земельною ділянкою на підставі договору оренди землі №134 від 01 вересня 2021 року, який укладений між ПП «Злагода-Агро» та ОСОБА_2 .
Предметом даного договору є земельна ділянка з кадастровим номером 1821781400:01:000:0182 загальною площею 3,0632 гектари, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №739107 від 09 червня 2006 року належала ОСОБА_2 .
Але вказаний договір, акт приймання-передачі в оренду земельної ділянки його батьком не укладалися та не підписувалися, довіреностей на складання зазначених документів батько позивача не надавав. Станом на дату укладення договору 01 вересня 2021 року ОСОБА_2 перебував в приватному будинку для людей похилого віку і за час перебування останнього ніхто не провідував. 
Також представник зазначала, що ОСОБА_1 05 жовтня 2022 року звернувся до поліції із заявою про підроблення документів і відділенням поліції №1 Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області 26 грудня 2022 року було внесено відомості до ЄРДР №12022065540000082 за частиною 1 статті 358 КК України.
Крім того, 01 грудня 2023 року СД ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 КК України щодо використання завідомо підроблених документів, а саме вищевказаного договору оренди для проведення державної реєстрації договорів суборенди землі №04/05 від 03 травня 2023 року. Дане кримінальне провадження об`єднане із кримінальним провадженням №120220655400000082 від 26 грудня 2022 року.
У даному кримінальному провадженні проведена почеркознавча експертиза, за наслідками якої Житомирським НДЕКЦ МВС України складений висновок експерта, де встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Підпис» поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01 вересня 2021 року виконаний ймовірно не ОСОБА_2 , а іншою особою. Тому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2025 року позов представника ОСОБА_1  задоволено частково. 
Суд ухвалив усунути перешкоди для ОСОБА_1 у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою площею 3,0632 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182, яка розташована на території Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області із призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які чиняться Приватним підприємством «Злагода-Агро» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Діброва і К» та повернути позивачу зазначену земельну ділянку.
Також скасовано рішення державного реєстратора Стриївської сільської ради Житомирської області №60554286 від 23.09.2021 року про державну реєстрацію права оренди ПП «Злагода-Агро» та рішення державного реєстратора Гладковицької сільської ради Житомирської області №67603151 від 15.05.2023 року про державну реєстрацію права суборенди СТОВ «Діброва і К» на спірну земельну ділянку.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник ПП «Злагода-Агро» Козак А.Л. подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.
Зазначає, що місцевий суд в основу рішення фактично поклав довідку без підтверджуючих документів та експертний висновок, який грунтується лише на припущеннях, що підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис», поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01 вересня 2021 року виконаний ймовірно не Жовновським С.М., а іншою особою. Такий висновок не може вважатися беззаперечним доказом, а тому не може бути підставою для однозначного твердження про недійсність оспорюваного договору оренди землі.
Також представник зазначає, що представленні позивачем докази не відповідають вимогам статей 76-80 ЦПК України, а відтак не є в розумінні ЦПК «доказами». Вони не підтверджують обставини, на які позивач посилається у позові, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Зокрема, відсутні докази існування будинку для надання послуг людям похилого віку та факту перебування у ньому ОСОБА_2 . Не надано журналу відвідувань осіб, які там перебувають. 
Крім того, ухвалюючи рішення суд порушив принцип диспозитивності (закріплений у статті 2 ЦПК України), який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких просять сторони у справі.
Позивач у своїй позовній заяві просив визнати недійсними договір оренди №134 від 01 вересня 2021 року та договір суборенди землі № 04/05 від 03 травня 2023 року та скасувати відповідні рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав оренди та суборенди земельної ділянки.
Однак, суд першої інстанції у порушення висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 02 червня 2022 року в справі №602/1455/20 та відповідно до вимог частини 2 та частини 4 статті 263 ЦПК України постановив: «Усунути перешкоди….».
Тому судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
У відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Андрійчук Л.І. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
30 червня 2025 року надійшло клопотання від представника ПП «Злагода-Агро» в якому зазначив, що у зв`язку з безпосередньою участю представника заявника у невідкладному виробничому процесі, пов`язаному із сезонними сільськогосподарськими роботами, які не можуть бути перенесені, заявник не має можливості забезпечити присутність у судовому засіданні свого представника, а тому просив розглядати справу без участі представника ПП «Злагода –Агро»
       У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник – адвокат Андрійчук Л.І. апеляційну скаргу не визнали, просили відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Вони також надали пояснення, які відповідають змісту поданого відзиву та позовних вимог.
       Представник ПП «Злагода-Агро» надіслав клопотання про підтримання апеляційної скарги і розгляд справи без його участі.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №739107 ОСОБА_2 на праві власності належали земельні ділянки, площею 3,06 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182 та площею 0,73 га, кадастровий номер 1821781400:05:000:0169, які розташовані на території Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 12).
До позовної заяви також долучено копію Договору оренди землі № 134 01 вересня 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП «Злагода-Агро» (орендар). Об`єктом оренди є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходяться в адміністративних межах Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, площею 3,0632 га, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182, строк дії договору 10 років. Вказаний договір оренди землі має нерозбірливі підписи в графах «Орендодавець» та «Орендар» (а.с. 13-19).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.09.2021 здійснено державну реєстрацію вказаного правочину державним реєстратором Стриївської сільської ради Житомирської області. Крім того, згідно вказаної інформації 10.05.2023 на підставі договору суборенди земельної ділянки від 03 травня 2023 року, укладеного між ПП «Злагода-Агро» та ТОВ «Діброва і К», зареєстровано державним реєстратором Гладковицької сільської ради Житомирської області право на суборенду спірної земельної ділянки за ТОВ «Діброва і К» (а.с. 31-32).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Станішівці Житомирського району Житомирської області, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. (а.с. 21).
Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 3,0632 га, яка розташована на території Будо-Бобрицької сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, кадастровий номер 1821781400:01:000:0182. (а.с. 22).
Відповідно до копії довідки ФОП ОСОБА_3 №4 від 12.03.2024, ОСОБА_2 перебував в приватному будинку для людей похилого віку, що обслуговує ФОП ОСОБА_3 з 01.07.2021 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування його ніхто не провідував та його життям не цікавився. (а.с. 24).
Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 05.10.2022 року, адресованої прокурору, останній повідомив про те, що ПП «Злагода-Агро» шахрайськими діями заволоділо його земельною ділянкою та просив внести відомості за вказаною заявою до ЄРДР. (а.с. 33).
Як вбачається з копії витягу з ЄРДР, 26 грудня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за №12022065540000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, про те, що невстановлені особи в період 2018 року підробили документи від імені ОСОБА_1 та його підпис, на підставі яких ПП «Злагода Плюс» та ПП «Злагода Агро» використовують його земельні ділянки загальною площею 3.86 га, які розташовані в с. Будо-Бобриця Барашівської територіальної громади Звягельського району. 
01 грудня 2023 року внесено відомості за частиною 4 статті 358 КК України про те, що до ВП №1 Звягельського РВП надійшла ухвала Ємільчинського районного суду про внесення відомостей до ЄРДР щодо використання невстановленими особами ПП «Злагода-Агро» та СТОВ «Діброва-К» завідомо підроблених документів, а саме договорів оренди землі, підробили договір суборенди земельних ділянок від імені ОСОБА_1 (а.с. 34-35).
Згідно копії листа №СЕД-106354-2024 від 26.12.2024 року т.в.о. начальника СД ВП №1 Звягельського РВП, представнику потерпілого ОСОБА_1 - адвокату Андрійчук Л.І. надано дозвіл на використання у цивільному судочинстві копій матеріалів кримінального провадження, а саме копії договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року (а.с. 36).
За висновками почеркознавчої експертизи №СЕ-19/106-24/16835-ПЧ від 25.11.2024 року, проведеної на підставі постанови начальника СД ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області від 08.06.2023 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12022065540000082, підпис від імені ОСОБА_2 у зрафі «Підпис» поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01.09.2021 року виконаний ймовірно не ОСОБА_2 , а іншою особою. (а.с. 71-80).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про оренду землі» (надалі Закону) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Статтею 13 Закону визначено, що  договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до змісту статтей 14-15 Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Статтею 18 Закону передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).
Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до  статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
На підставі частини 1 статті 12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що договір оренди від імені ОСОБА_2 , як орендодавця (власника земельної ділянки) підписаний ним не був, так як убачається із довідки ФОП ОСОБА_3 № 4 від 12.03.2024 року на момент укладання вказаного договору ОСОБА_2 перебував в приватному будинку для людей похилого віку і протягом усього часу його перебування в ньому, а саме з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року, його ніхто не відвідував. Крім того, згідно висновку почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» поля «Орендодавець» договору оренди землі №134 від 01 вересня 2021 року виконаний ймовірно не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Представником ПП «Злагода-Агро» доказів у спростування встановлених обставин не надано і такі не встановлені судом.
Таким чином, оспорювані правочини вважаються неукладеними.
Відтак, як правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, правочин, який не вчинено ( договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. А спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів позивача, установлених законом. У такому випадку ефективним способом захисту права, яке ОСОБА_1 вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, шляхом заявлення вимоги про її повернення, що останнім було здійснено в судовому засіданні. 
Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).
Також колегія суддів вважає, що реальним відновленням порушеного права позивача на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою є скасування державної реєстрації на право оренди та суборенди відповідачів, яка була здійснена всупереч охоронюваних законом прав та інтересів власника земельної ділянки, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.08.2020 у справі № 125/702/17.
Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.
За приписами пункту 1 частини 1 стаття 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Злагода-Агро» залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                Судді

Повний текст постанови складено: 02 липня 2025 року.