П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/14144/24 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Єфіменко О.В. 
Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 
24 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю  «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» (далі ТОВ  «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА») звернулося до суду з позовом до Житомирської митниці, в якому просило:
-визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці   №UА101000/2024/000027/2 від 12.02.2024 про коригування митної вартості товарів;
-визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці  в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2024/000108 від 14.02.2024.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання  підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.02.2024 до відділу митного оформлення № 1 митного  поста  «Житомир - центральний» з метою імпорту товару «легковий автомобіль, що був у використанні, марка – DACIA, модель – DUSTER, календарний рік виготовлення–2015», номер кузова НОМЕР_1 , що ввозився на адресу ТОВ «Альфатрейдінг Україна», подано митну декларацію № 24UA101020005074U5. Автомобіль має аварійні пошкодження (капот, передній бампер, передні фари, підсилювач бампера; спрацьовані подушки безпеки; внаслідок удару відірвано заднє колесо).
В митній декларації 24№UA101020005074U5 декларант визначив митну вартість товару за основним методом, за ціною договору у розмірі 2900,00 євро. До митної декларації додано наступні документи (гр. 44 МД), рахунок-фактуру (інвойс) №456006 від 24.01.2024; декларація про походження товару №456006 від 24.01.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 23.11.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) №GSL-B2 від 03.01.2024; специфікація від 24.01.2024 №208 до контракту №GSL-B2 від 03.01.2024; фото.
При прийнятті митної декларації митним органом було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість легкового автомобілю, марки – DACIA, модель – DUSTER, календарний рік виготовлення – 2015 є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів. Згідно з витягом із автоматизованої системи митного оформлення («АСМО») «Інспектор»,   автомобіль марки – DACIA, модель – DUSTER, календарний рік виготовлення – 2014 та 2015, виробник країна - Румунія, торгова марка DACIA, що був у використанні та увезений на територію України в період з 12.11.2023 по 12.02.2024 має вартість від 5600,00 до 6250,00 євро.
Не зважаючи на пояснення та додаткові документи відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 12.02.2024 №UA101000/2024/000027/2 та видав картку відмови в митному оформленні товарів №UA101020/2024/000108 від 14.02.2024.
Митна вартість визначена за резервним шостим методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: за «МД №24UA205140006328U3 від 29.01.2024: Легковий автомобіль марки DACIA, модель DUSTER, ідентифікаційний номер (VIN)- НОМЕР_3 ; загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для перевезення пасажирів; номер двигуна - K9K; тип двигуна – дизель;  робочий об`єм циліндрів - 1461см3; потужність - 80 kW; колісна формула - 4х4; тип кузова - легковий універсал. Легковий автомобіль був у використанні. Календарний рік виготовлення – 2014. Модельний рік виготовлення - 2014. Країна виробник - Румунія (RO). Торгова марка DACIA – 5300,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року». Наявність у оцінюваного автомобіля аварійних пошкоджень компенсується різницею у році виготовлення з транспортним засобом, інформація про який використана для порівняння.
Загальний розмір  скоригованих митних платежів становить  31 113,91 грн, а розрахунок   скоригованих платежів  наведено  в  п.55 графи  27 МД №24UA101020005459U0 від 12.02.2024.
В подальшому товар випущено у вільний обіг на підставі митної декларації №24UA101020005459U0 від 12.02.2024 шляхом надання забезпечення сплати митних платежів у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України. Сума наданого забезпечення сплати митних платежів – 31 113,91 грн.
Позивач вважаючи рішення від 12.02.2024 №UA101000/2024/000027/2 та картку відмови у прийнятті декларації №UA101020/2024/000108 від 14.02.2024 незаконними та необґрунтованими, звернувся до суду з даним позовом.  
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ст. 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За визначеннями наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення- виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
У частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).
Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі №820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі №821/107/16.
Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 МК України закріплено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Так, судом першої інстанції в рамках розгляду даної справи встановлено, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 03.01.2024 року №GSL-B2 такий контракт від імені покупця, ТОВ "Альфатрейдінг Україна", укладався його директором ОСОБА_1 , але вказаний контракт не містить інформації щодо представника продавця, компанії Gedsted Autohandel A/S, та не містить підпису від імені продавця товару (а.с.16-20).
Аналогічно, в долученій до позову та дослідженій судом специфікації №208 від 03.01.2024 до вказаного контракту, що долучалася до 24№UA101020005074U5, відсутня інформація щодо представника продавця, компанії Gedsted Autohandel A/S, та відсутній підпис від імені продавця товару.
В специфікації №208 від 03.01.2024 до вказаного контракту зазначено, що вартість товару становить 2900 євро, а в рахунку-фактурі (комерційному інвойсі) №456006 від 24.01.2024 - вартість товару становить-21 460 датських крон. Даний рахунок-фактура теж не містить підпису уповноваженої особи продавця.
При цьому, в дослідженій судом першої інстанції копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 23.11.2015, зазначено, що автомобіль 2015 року випуску марки DACIA, модель – DUSTER, належить фізичній особі Susanne Henriksen, а не компанії Gedsted Autohandel A/S.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач мав повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.
На переконання суду першої інстанції, при витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до вимог Митного кодексу України. При цьому відповідач відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів (виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією).
В той же час, колегія суддів погоджується з доводами позивача в тій частині, що відсутність інформації стосовно представника компанії та підпису продавця в Контракті та специфікації до нього не є розбіжностями, оскільки даний документ не носить суперечностей з іншими поданими документами та відсутність підпису не впливає на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару. Відсутність підпису є лише формальним недоліком, який не свідчить про недостовірність документів або відсутність волевиявлення сторін щодо укладення договору.
При цьому, позивачем до митної декларації додано платіжну інструкцію, яка підтверджує повну сплату вартості автомобіля та виконання контракту. 
Фактично, здійснення платежу за контрактом є прямим доказом того, що сторони погодили всі істотні умови договору та мали намір бути ним зв`язаними, незалежно від дрібних формальних недоліків у вигляді відсутності підпису продавця на паперовому примірнику.
Крім того,  Контракт та Специфікація до нього містять усі необхідні реквізити, включаючи логотип та повне найменування компанії продавця, що є достатнім для ідентифікації сторін та підтвердження наміру укласти договір.  
У постанові від 16.04.2019 у справі №815/6698/17 Верховний Суд вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі, за наявності інших належних та достатніх доказів, не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.
Також Контракти та Специфікація до нього містять кліше компанії продавця, а відсутність у Контракті та Специфікації інформації щодо представника компанії та підпису продавця не може свідчити про їх функціональну не чинність та безпосередньо не впливає на визначення декларантом митної вартості товару.
Разом з тим, як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 13983840 від 23.11.2015,  автомобіль 2015 року випуску марки DACIA, модель – DUSTER, належить фізичній особі Susanne Henriksen, а не компанії GEDSTED AUTOHANDEL A|S.
Згідно з законодавством країн Європейського Союзу, зокрема Данії, посередницькі компанії мають право здійснювати купівлю продаж транспортних засобів без переоформлення реєстраційних документів.
Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, компанія GEDSTED AUTOHANDEL A|S є професійним автодилером, який має право на законних підставах здійснювати експорт транспортних засобів за дорученням власників або після їх придбання для подальшого перепродажу
Варто звернути увагу і на те, що  специфікації №208 від 03.01.2024 до Контракту зазначено, що вартість Товару становить 2900 Євро, а в рахунку-фактурі (комерційному інвойсі) №456006 від 24.01.2024 - вартість товару становить - 21 460 датських крон
Однак,  у пункті 1.1. Контракту, Сторони чітко визначили, що валюта оплати Євро. Ця умова є однією з істотних умов договору і має пріоритетне значення.  
При цьому, відповідачем не спростовано тверджень позивача, що сума 21 460 датських крон за офіційним курсом на момент укладення договору еквівалентна приблизно 2900 євро.  
В платіжній інструкції, доданій до митної декларації, прямо зазначено, що кошти в сумі 2900 євро сплачуються згідно Контракту №GSL-B2 від 03.01.2024 та інвойсу №456006 від 24.01.2024, що підтверджує виконання Покупцем своїх зобов`язань за контрактом.
У постанові   Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17 вказано наступне, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів (платіжних або інших бухгалтерських), за відсутності належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим (основним) методом за відсутності цих документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару.
В постанові Верховного Суду від 20.07.2023 року у справі №640/22572/20 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.  
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/3096/16 вказав, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Як підставно звернуто увагу позивачем, автомобіль, який є предметом митного оформлення, має значні аварійні пошкодження, що суттєво впливає на його ринкову вартість. 
Із фотографій, які знаходять в матеріалах справи та які додавалися до митної декларації, а також з опису товару, автомобіль має пошкодження капота, переднього бампера, передніх фар, підсилювача бампера; спрацьовані подушки безпеки; відсутнє заднє колесо.  
Однак, митний орган зазначив, що наявність у оцінюваного автомобіля аварійних пошкоджень компенсується різницею у році виготовлення з транспортним засобом, інформація про який використана для порівняння.
Відповідач визначив митну вартість за резервним методом із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару: за МД №24UA205140006328U3 від 29.01.2024 - Легковий автомобіль марки DACIA, модель DUSTER, ідентифікаційний номер(VIN) - НОМЕР_3 -загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5,-призначений для перевезення пасажирів,-номер двигуна - K9K,-тип двигуна - дизель, -робочий об`єм циліндрів - 1461см3,-потужність -80 kW,-колісна формула - 4х4,- тип кузова - легковий універсал. Легковий автомобіль був у використанні. Календарний рік виготовлення - 2014. Модельний рік виготовлення - 2014. Країна виробник - Румунія (RO). Торгова марка DACIA – 5300,00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄЛІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.
Крім цього, Верховний Суд в постанові від 02 липня 2020 року у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган. 
Таким чином,  доводи відповідача стосовно розбіжностей вартості товару є не обґрунтованими.
В той же час, є безпідставними посилання відповідача на раніше визначену митну вартість схожих товарів та зауважує, що наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 16.07.2020 у справі №815/6833/17.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано та матеріали справи не містять належних та достатніх аргументів та доказів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).
За вказаних обставин, колегія суддів вважає обгрунтованими позовні вимоги  ТОВ «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА». 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції  та  дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про  задоволення позову.
Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає  задоволенню то на користь позивача підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень  судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 12112 грн. 
Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці  №UА101000/2024/000027/2 від 12.02.2024 про коригування митної вартості товарів.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Житомирської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА101020/2024/000108 від 14.02.2024.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України судові витрати (судовий збір) в розмірі 12112 грн.  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.