П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 серпня 2025 року                                                                                   місто Київ
                                                                               справа №381/3275/24
      провадження №22-ц/824/11641/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони:
позивач -    ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Марчук О.Л.,
 
у справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
 В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути  з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму, відповідно до віку дитини, починаючи з дня подачі і до повноліття дітей.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що  в шлюбі з  відповідачем  позивач перебуває з 24 квітня 2015 року. Від шлюбу мають двох дітей сина ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_4 , які проживають разом з позивачем.
З 30 травня 2024 року  відповідач проживає окремо. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися з цим позовом до суду.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Не погодившись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, у якій посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просиласкасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів поданої скарги  позивач вказує на те, що для задоволення її апеляційної скарги в матеріалах справи наявні всі документи які підтверджують той факт, що відповідач є батьком дітей.
Відповідач правом на подачу відзиву не скористалась. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 серпня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, щопозивачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 вересня 2016 року й серії НОМЕР_2 від 18 вересня 2019 року; батьком дітей є відповідач у даній справі - ОСОБА_2 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що   під час розгляду справи позивачем не виконано, передбаченого ст.81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Позивачкоюне доведено  обставини того, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час розгляду справи судом не встановлено існування передбаченого ст.180 СК України обов'язку відповідача утримувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки за відомостями свідоцтв про народження відповідач є батьком інших дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.
            Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною другою статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як убачається із  наданого до позовної заяви свідоцтва про  шлюб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року.
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження.
Згідно довідки, що видана Плесецькиим старостинським округом Калинівської селищної ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . Разом з нею без реєстраційного обліку проживають її діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.10).
Зазначеними документами підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір'ю.
Суд першої інстанції  зазначеним доказам належної оцінки не надав і дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем обставин  того, що  відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначення ОСОБА_1 в позовній заяві місяць народження ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2, та дату народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, а не « ІНФОРМАЦІЯ_7 » є  помилкою, і сама по  собі за наявності поданих документів і відсутності заперечень з боку відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1   про стягнення аліментів.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю сторін. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи із наведеної норми закону, позивачка ОСОБА_1 як особа, з якою проживають діти,  має право  ставити питання  про  стягнення  аліментів з батька дітей, яким є відповідач.
З наданого акту обстеження № 1020 від 8 жовтня 2024 року, складеного комісією  в складі депутата Калинівської селищної ради, слідує, що ОСОБА_1 проживаєв АДРЕСА_1 , разом з дітьми, без чоловіка.
Батько дітей ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати своїх дітей.
За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Звертаючись з цим позовом до суду, позивачка  ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу останнього.
ОСОБА_2 , будучи обізнаним про  розгляд справи судом, що підтверджується  рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.64), своїх заперечень щодо  заявлених до нього вимог суду не надав.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, враховуючи обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зважаючи на відсутність  будь-яких перешкод з боку відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, колегія суддів вважає позовні вимоги обгрунтованими.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено зпорушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів  в розмірі 1/3 частини від всіх видів  заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей.
Відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я  когось із них.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уроженця с.Соснівка Макарівського району, Київської області,  на користь ОСОБА_1   аліменти на утримання дітей   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з8 липня 2024 року і до досягнення ними повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги  у розмірі 3028 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна

Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач

                                                                                                 А.М. Стрижеус