ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/6399/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Біз» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року 
у адміністративній справі № 280/6399/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Біз» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року відмовлено у задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Біз» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 09.04.2024 №0043290412, яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штраф у сумі 533361,26 грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідості висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норми матеріального права та безпідставного врахування лише позиції відповідача, без урахування доводів позивача та того, що ТОВ «Гранд-Біз» з 01.08.2023р. автоматично перейшло на загальну систему оподаткування та з 1 серпня 2023 року відновилися права та обов`язки як платника ПДВ, і після 01.08.2023р. позивач почав здійснювати реєстрацію податкових накладних. Вказує, що відповідно до таблиці Акту податкової перевірки позивач почав здійснювати реєстрацію податкових накладних відразу після відновлення статусу платника ПДВ та появи такої можливості з 11.10.2023 р., і таким чином, період прострочення реєстрації податкових накладних складає 46 – 175 днів, а не 497-608 як це зазначено в акті перевірки, отже, штраф в розмірі 50 % суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних зазначений неправомірно, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №0043290412 від 09.04.2024 р. підлягає скасуванню.   
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та відзиву відповідача, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, правильність їх юридичної оцінки та застосування до них норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване у цій справі позивачем податкове повідомлення-рішення від 09.04.2024 №0043290412, яким на позивача накладено штраф у розмірі 533361,26 грн. було прийнято контролюючим органом на підставі Акту 12.03.2024 №2164/08-01-04-12/40293780 (а.с.12-17), оформленого за результатом проведеної на підставі  пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України та у  визначеному п.76.3 ст76 Податкового кодексу України порядку камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Гранд-Біз» за період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року, за висновками якої під час перевірки встановлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначених п. 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділу 10 розділу ХХ, п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу та в табличній формі наведено ряд податкових накладних за жовтень 2020 року – жовтень 2021 року, тобто, порушено строк реєстрації податкових накладних.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, правильно керуючись положеннями: пп.14.1.60 п.14.1 ст.14, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.201.1 і п.201.10 ст.201, п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України;  Закону України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» яким було доповнено підрозділ 8 розділу XX ПК України пунктом 9; Закону України № 3219-IX від 30.06.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» в якому викладено абз.1 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX ПК України в новій редакції, що передбачає автоматичний перехід платників податків, що обрали тимчасову спрощену систему оподаткування зі ставкою 2%, на систему оподаткування, на якій такі платники податків перебували до переходу на оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, з 01.08.2023 - суд першої інстанції у даному випадку обґрунтовано врахував, що позивач скористався наданим Законом № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» правом і з 01.04.2022 перейшов на єдиний податок за ставкою 2%, а з 01.08.2023 позивач повернувся на загальну систему оподаткування зі сплатою податку на додану вартість.
Виходячи з положень абз. 21 п. 69.1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, судо наголошено, що до позивача не застосовується відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за такий період, у разі, якщо така реєстрація здійснена до 29.09.2023 включно, але з урахуванням того, що позивач після повернення на загальну систему оподаткування, зареєстрував податкові накладні після 29.09.2023, за висновками суду першої інстанції відповідач у даному випадку правомірно застосував до позивач штраф за порушення, відповідальність за яке передбачена п. 120-1.1 ст. 120 ПК України.
При цьому, обговорюючи доводи позивача у цій справі, проаналізувавши положення: постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 07.03.2022 та яким підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було доповнено пунктом 69 та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» №2260-IX, яким підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладено в іншій редакції, а також правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.12.2021 у справі № 420/10367/20 і від 22.02.2024 у справі № 420/19335/22 - судом першої інстанції обґрунтовано наголошено, що саме з набранням чинності Законом № 2260-IX передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема, щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних, і відповідно, з 27.05.2022 припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у у постановах від 30.01.2024 у справі № 280/4484/23 і від 22.02.2024 у справі № 420/19335/22.
Оскільки порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України чітко прописано затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2022 за № 967/38303 Порядком, яким визначено механізм підтвердження можливості чи неможливості виконання платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) у період дії воєнного стану в Україні (далі – Порядок № 225), суд акцентуючи увагу на приписах пункту 2 та пунктах 3 і 4 розділу ІІІ цього Порядку № 225 – правильно підкресли, що у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, платник податків на підставі підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України звільняється від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень, які вчинені внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору), що засвідчені безпосередньо по ньому, за наявності рішення контролюючого органу про неможливість своєчасного виконання таким платником податків податкових обов`язків.
Оскільки, у позовній заяві позивач нічого не зазначив про наявність рішення контролюючого органу щодо неможливості своєчасного виконання ним податкових обов`язків у період дії в Україні воєнного стану, суд правильно зазначив, що позивач не звільняється від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень, вчинених після 27.05.2022 у період дії воєнного стану та карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, за викладених вище обставин, а також того, що усі інші посилання учасників справи не впливають на правильність вирішення спору по суті, керуючись п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради та з огляду на зміст рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain) і на положення ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, суд першої інстанції встановивши під час розгляду даної справи факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача у спірних правовідносинах є такими, що відповідають вимогам частини 2 статті 2 КАС України, оскільки приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 09.04.2024 №0043290412 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що за висновками суду першої інстанції свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог позивача у цій справі.
Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, а на підсилення позиції суду першої інстанції у цій справі вважає за необхідне наголосити на тому, що Верховний Суд розглядаючи подібну категорію справ неодноразово зауважував на тому, що жодна правова норма не повинна тлумачитися як така, що дозволяє умисно вчиняти правопорушення, при цьому не ставлячи в залежність від наявності конкретних фактичних обставин, які б могли обґрунтувати неможливість дотримання правила поведінки, інакше це створює системні ризики для підтримання правопорядку і може призводити до деструкції належного порядку розвитку суспільних відносин.
Серед іншого, колегія суддів також наголошує, що у даному спірному випадку на момент вчинення діяння позивач, як платник податків діяв свідомо та повинен був керуватися чинними у відповідному темпоральному проміжку нормами права, і відповідно, зобов`язаний був здійснити реєстрацію податкових накладних у встановлені законодавством строки, а не здійснивши таку реєстрацію, відповідно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння повинен був розуміти і наслідки відповідно до змісту правових норм, що діяли на момент вчинення ним правопорушення.
Отже, оскільки норми, якими врегульовано спірні правовідносини викладені законодавцем чітко та не викликають можливості іншого тлумачення, колегія суддів вважає, що позивач маючи  можливість для дотримання правил та норм податкового законодавства у відповідному часовому проміжку, але порушивши граничні строки реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених  ст.201 Податкового кодексу України, тим самим вчинив винне діяння, за яке контролюючим органом правомірно згідно з п.120-1.1, статті 120-1  Податкового кодексу України  застосовано штраф у сумі 533361,26 грн.
Отже, підсумовуючи вищевикладене у сукупності та керуючись ст.ст.  132, 139, 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Біз» - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
  
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов