ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 682/2602/21
Провадження № 22-ц/820/1480/25

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Екоагролан-плюс» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року, суддя Маршал І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Екоагролан-плюс» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

встановив:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПП «Екоагролан-плюс», у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визнати відсутнім права оренди ПП «Екоагролан-плюс» на земельну ділянку з кадастровим номером 6823988000:03:016:0015, площею 2,4456 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Хмельницька область, Славутський район, с. Хвощівка, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №502224 та земельну ділянку з кадастровим номером 6823988000:03:015:0001, площею 2,9695 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за тією ж адресою, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №802229; зобов`язати ПП «Екоагролан-плюс» звільнити вказані земельні ділянки, які перебувають у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав; стягнути з ПП «Екоагролан-плюс» судові витрати.
В обґрунтування позову вказав, що йому на праві власності належать вищевказані земельні ділянки. 
25.11.2011, на підставі договорів оренди №№123, 126, він передав ці земельні ділянки в оренду ПП «Екоагролан-плюс» строком на 5 років. 
До закінчення дії договорів оренди орендар не попереджав позивача про наміри продовжити їх дію, додаткова угода на новий строк між ними не укладалася, однак орендар продовжував використовувати земельні ділянки.
29.09.2021 він звернувся до ПП «Екоагролан-плюс» з повідомленням про припинення зазначених договорів оренди, на що листом отримав відповідь про те, що належні йому земельні ділянки перебувають на праві оренди у відповідача до 13.02.2032 згідно з договорами оренди землі від 26.11.2016 року. 
Однак він таких договорів не підписував, про продовження оренди він не знав. 
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2025 позов задоволено. Визнано відсутнім право оренди ПП «Екоагролан-плюс» на земельну ділянку з кадастровим номером 6823988000:03:016:0015, площею 2,4456 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Хмельницька область, Славутський район, с. Хвощівка, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №502224 та земельну ділянку з кадастровим номером 6823988000:03:015:0001, площею 2,9695 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Хмельницька область, Славутський район, с. Хвощівка, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №802229. 
Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні вищезазначеними земельними ділянками, шляхом їх повернення з незаконного володіння ПП «Екоагролан-плюс». Вирішено питання судових витрат.
Суд констатував, що підпис у договорах оренди земельних ділянок від 26.11.2016 від імені ОСОБА_1 виконано не ним, а іншою особою, у зв`язку з чим вважав такі договори не укладеними, а використання земельних ділянок відповідачем таким, що здійснюється без належної правової підстави. Зазначив, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факту наявності між сторонами правовідносин за договором оренди землі, не довів факту використання майна, належного позивачу на законних підставах.
В апеляційній скарзі ПП «Екоагролан-плюс» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
На обґрунтування скарги відповідач зазначив, що позивач щорічно отримував орендну плату за користування належними йому земельними ділянками від відповідача, чого він не заперечував і в суді першої інстанції, відтак договори, які виконувалися сторонами, не можуть бути визнані неукладеними, тому і відсутні правові підстави для визнання припиненим права оренди. 
В суді представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному судовому рішенні. 
Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6823988000:03:016:0015, площею 2,4456 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Хмельницька область, Славутський район, с. Хвощівка, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №502224 та 6823988000:03:015:0001, площею 2,9695 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Хмельницька область, Славутський район, с. Хвощівка, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №802229.
Відповідно до договорів оренди земельних ділянок №№123, 126 від 25.11.2011 ОСОБА_1 передав в оренду ПП «Екоагролан-плюс» вищевказані земельні ділянки. 
Згідно з п. 8 вказаних договорів строк дії договору складає 5 років. Після закінчення строку договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на земельну ділянку 6823988000:03:016:0015, площею 2,4456 га, зареєстроване за ОСОБА_1 10.07.2014 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер: ЯЛ №802224, виданого 06.07.2011. Інше речове право зареєстровано 13.02.2017, на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданого 26.11.2016, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Строк дії 15 років, з правом пролонгації. Орендар: ПП «Екоагролан-плюс».
Право власності на земельну ділянку 6823988000:03:015:0001, площею 2,9695 га, зареєстровано за ОСОБА_1 11.07.2014 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЛ №802229, виданого 06.07.2011. Інше речове право: зареєстровано 13.02.2017, підстава: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 26.11.2016, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Строк дії 15 років, з правом пролонгації. Орендар: ПП «Екоагролан-плюс».
Як вбачається з письмових доказів, які в суді не були спростовані позивачем, останній періодично отримував від відповідача грошові кошти в рахунок орендної плати цих земельних ділянок. 
Так, в копії відомості на видачу грошей в рахунок орендної плати за землю пайовикам ПП «Екоагролан-плюс», с. Хвощівка, за 2016 рік, вказано за №№32, 40 ОСОБА_1 , у графі сума – 3177 грн., у графі підпис – наявний підпис особи.
Відповідно до копії відомості на виплату орендної плати ПП «Екоагролан-плюс» за землю 2017 рік від 07.09.2017, вказано за №№9, 10 ОСОБА_1 , у графі сума – 3812,32 грн., у графі підпис – наявний підпис особи у рядку за порядковим номером 10. Відповідно до копії відомості на виплату орендної плати ПП «Екоагролан-плюс» за землю за 2017 рік від 21.09.2017 вказано за №3, ОСОБА_1 , у графі сума – 3812,32 грн., у графі підпис – наявний підпис особи.
В копії відомості на виплату грошей за 2018 рік від 09.10.2018, вказано за №№7, 8, ОСОБА_1 , у графі сума – 4447,72 грн., у графі підпис – наявний підпис особи.
Відповідно до копії видаткового касового ордера 27.05.2020, ОСОБА_1 відправлено через «Укрпошту» 10895,40 грн. орендної плати за земельний пай за 2019 рік з урахуванням індексації за попередні роки, які він отримав особисто 29.05.2020. 
Згідно з копією видаткового касового ордера 18.12.2020 ОСОБА_1 відправлено через «Укрпошту» 8896 грн. орендної плати за земельний пай 2020 рік, які ним отримано особисто 18.12.2020.
У відомості на виплату грошей за 10.12.2021 вказано за №№24, 25, ОСОБА_1 , у графі сума – 5100 грн., у графі підпис про одержання – наявний підпис особи.
Як вбачається зі змісту наданого Берездівською сільською радою оригіналу договору оренди землі від 26.11.2016, сторонами якого є ОСОБА_1 та ПП «Екоагролан-плюс», в оренду передано земельну ділянку, площею 2,4456 га, кадастровий номер 6823988000:03:016:0015, строк дії договору 15 років. В оригіналі договору оренди землі від 26.11.2016, сторонами якого є ОСОБА_1 та ПП «Екоагролан-плюс», в оренду передавалася земельна ділянка площею 2,9695 га, кадастровий номер 6823988000:03:015:0001, строк дії договору 15 років.
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи №2204/2205/23-26 від 14.11.2023, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець», розділу «Підписи сторін» договору оренди землі від 26.11.2016, кадастровий номер земельної ділянки 6823988000:03:016:0015, площею 2,4456га, дата реєстрації 17.02.2017, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» договору оренди землі від 26.11.2016, кадастровий номер земельної ділянки 6823988000:03:016:0015, площею 2,4456 га, дата реєстрації 17.02.2017, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець», розділу «Підписи сторін» договору оренди землі від 26.11.2016, кадастровий номер земельної ділянки 6823988000:03:015:0001, площею 2,9695 га, дата реєстрації 17.02.2017, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» розділу «Підписи сторін» договору оренди землі від 26.11.2016, кадастровий номер земельної ділянки 6823988000:03:015:0001, площею 2,9695 га, дата реєстрації 17.02.2017, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачена письмова форма договору оренди землі.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) зазначено, що відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21), вказала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. У тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
У постанові від 27.11.2024 у справі №204/8017/17 (провадження №14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку з цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 з 2016 року по 2021 рік включно отримував орендну плату від ПП «Екоагролан-плюс», на підтвердження чого відповідач надав суду відомості та поштові повідомлення про вручення грошових коштів (а.с. 41-56).
Отримання грошових коштів в якості орендної плати за користування земельними ділянками не заперечувалося та не було спростовано позивачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанцій.
Враховуючи те, що письмовими доказами у справі підтверджено факт отримання ОСОБА_1 від ПП «Екоагролан-плюс» орендної плати протягом 2016 - 2021 років, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що між сторонами спору фактично виникли та існували правові відносини щодо оренди землі, які визнавалися позивачем шляхом отримання орендної плати й відсутності претензій з приводу користування відповідачем земельними ділянками з 2016 року, що свідчить про укладеність договорів оренди.
Позивач, пред`явивши позов, діяв недобросовісно, оскільки він отримував протягом 6 років орендну плату за користування земельними ділянками, дозволяв їх фактичне використання орендарем, право оренди якого було зареєстрованого у відкритому реєстрі.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, оцінивши у сукупності усі подані сторонами докази та їхню поведінку у спірних правовідносинах, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Вказане узгоджується з постановами Верховного Суду від 10.04.2025 у справі №149/1742/23, від 22.05.2024 у справі №567/1422/22, від 17.06.2024 у справі №567/38/23.
З огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з огляду на те, що апеляційна скарга задоволена, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, витрати, понесені ПП «Екоагролан-плюс» у зв`язку зі сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 5448 грн. підлягають відшкодуванню останньому за рахунок позивача. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Екоагролан-плюс» задовольнити.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Екоагролан-плюс» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Екоагролан-плюс» 5448 грн. витрат зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 липня 2025 року.

Судді:                                                        Р.С. Гринчук 

                                                                       А.М. Костенко

                                                                       Т.В. Спірідонова