ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3527/24
Провадження № 22-ц/820/1348/25

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю: позивача, її представника, представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/3527/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року в складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрпошта», треті особи: Міністерство розвитку громад та територій України, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, Хмельницька міська рада про зобов`язання передати квартиру у комунальну власність.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
В лютому 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, в якому просили зобов`язати відповідача АТ «Укрпошта» передати квартиру АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького для її подальшої приватизації.
В обґрунтування позову вказували, що будинок по АДРЕСА_2 є житловим будинком з 1959 року, який входить до державного житлового фонду, що підтверджується технічною документацією на будинок та судовими рішеннями, зокрема рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07.04.2016р, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28.03.2017р., постановою Верховного Суду від 05.02.2020р., постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.12.2023 року.
При цьому, рішення уповноваженого органу про виведення даного будинку, чи окремих його квартир із державного житлового фонду не приймалося.
Квартира за вищевказаною адресою на підставі спільного рішення адміністрації та профспілки Хмельницького районного вузла зв`язку в 1975 році була надана ОСОБА_1 як працівнику поштового зв`язку. В квартирі за АДРЕСА_1 ОСОБА_1 була зареєстрована та проживає з 1975 року. ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , була зареєстрована та проживає в квартирі за вищевказаною адресою з народження. З часу реєстрації шлюбу, в квартирі був 14.04.1994року зареєстрований ОСОБА_3 - зять ОСОБА_1 .
Позивачі з моменту вселення у квартиру АДРЕСА_1 в установленому житловим законодавством набули право користування цим житлом, яке не припинено і на сьогодні, оскільки, квартира АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду, тому вони мають право на приватизацію цієї квартири.
05 липня 2017 року Міністерство інфраструктури України передало майно до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта», яка є правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта». Відповідно до акту від 05.07.2017р. Міністерство інфраструктури України передало до ПАТ «Укрпошта» три об`єкта: будівля, будівля, та будівля (21 ВПЗ) по АДРЕСА_2 , не конкретизувавши найменування цих об`єктів.
При проведенні реєстрації 14.11.2018 року цих об`єктів нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було визначено їх загальну площу 221,2 кв.м., як одного цілого об`єкту, який не містить об`єкт житлової нерухомості, з формою власності - приватна. Однак у дану загальну площу увійшла і квартира АДРЕСА_3 , де проживають позивачі.
У такий спосіб ПАТ «Укрпошта» фактично позбавила позивачів житлового права, а саме права користування квартирою АДРЕСА_3 та можливості її приватизації, такі дії ПАТ «Укрпошта» прямо суперечать вимогам законодавства, так як ПАТ «Укрпошта» зобов`язане було передати весь житловий фонд, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 до територіальної громади міста Хмельницького для подальшої можливої приватизації житла. Натомість відповідач навмисно проявляє незаконну бездіяльність щодо передачі квартири АДРЕСА_3 до комунальної власності міста Хмельницького, хоча позивачі неодноразово зверталися з приводу приватизації квартири.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2024 року до участі в справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Хмельницьку міську раду.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не погодилися з таким рішенням суду подали апеляційну скаргу, вважають його незаконним та необґрунтованим, оскільки суд не прийняв до уваги всі обставини справи, відтак висновки суду про відмову у задоволенні позову є помилковими. ОСОБА_1 як відповідальний квартиронаймач зверталася у 2020 році до Генерального директора АТ «Укрпошта» з приводу приватизації квартири та отримала відповідь, згідно якої АТ «Укрпошта» не відноситься до органів приватизації та звернення позивачки було направлено до Міністерства інфраструктури України, яке в свою чергу надало відповідь у якій рекомендувало АТ «Укрпошта» передати квартиру до органу приватизації Хмельницької міської ради, однак АТ «Укрпошта» не реагує протягом більше п`яти років на рекомендацію щодо передачі квартири. Вказані докази не були прийнятті судом до уваги, як і судові рішення у справі № 686/985/16-ц, якими було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду, тому вони мають право на приватизацію цієї квартири.
Тому з огляду на доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 просять скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги. 
Представник відповідача подала відзив, в якому вказує, що АТ "Укрпошта" не є органом приватизації, а твердження позивачів, що квартира АДРЕСА_1 перебуває в оперативному управлінні АТ "Укрпошта" безпідставні, доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Вказана квартира не перебуває і у повному господарському віданні АТ "Укрпошта". 05.07.2017р. вона була передана до статутного капіталу АТ "Укрпошта", а тому не може бути передана до комунальної власності. Не надано позивачами і доказів на підтвердження наявності договору найму та того, що квартира відноситься до державного житлового фонду. Крім наведеного АТ "Укрпошта" не наділене повноваженнями управляти державним майном. Твердження апелянтів, що квартира АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду є безпідставними, оскільки такі обставини не були встановлені при розгляді справи № 686/985/16-ц, а відтак суд першої інстанції надав правильну оцінки вказаним судом рішення у цій справі.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати з ухваленням нового судового рішення з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права. 
Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи. інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з вересня 1983 року зареєстрована і проживає у квартирі АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі також зареєстровані та проживають члени її сім`ї: донька ОСОБА_2 з травня 1989 року та зять – ОСОБА_3 з квітня 1994 року.
10 грудня 2009 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення № 1377 про оформлення права власності за державою Україна в особі Міністерства транспорту та зв`язку України на об`єкт нерухомого майна: будівлю відділення поштового зв`язку № 21, загальною площею 221, 2 кв. м, що розташована по АДРЕСА_2 .
На підставі вказаного рішення Управлінням житлово-комунального господарства видано Свідоцтво від 16 грудня 2009 року про право власності держави в особі Міністерства транспорту та зв`язку України на будівлю відділення поштового зв`язку № 1377, загальною площею 221, 2 кв. м, по по АДРЕСА_2 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28 березня 2017 року та постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року (справа № 686/985/16), визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10 грудня 2009 року № 1377 в частині оформлення права власності на будівлю відділення поштового зв`язку № 21, загальною площею 221,2 кв.м. по по АДРЕСА_2 , за державою в особі Міністерства транспорту та зв`язку України; скасовано свідоцтво від 16 грудня 2009 року про право власності держави в особі Міністерства транспорту та зв`язку України на будівлю відділення поштового зв`язку № 21, загальною площею 221, 2 кв. м, за вказаною адресою.
14 листопада 2018 року державним реєстратором управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради було прийнято рішення, індексний номер 44028249, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), відповідно до якого за ПАТ «Укрпошта» була проведена державна реєстрація права власності на нежитлову будівлю відділення поштового зв`язку № 21, загальною площею 221, 2 кв. м. по АДРЕСА_2 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 грудня 2023 року в справі № 686/20468/22 визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради Воротної О. І. від 14 листопада 2018 року, індексний номер 44028249 про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрпошта» на будівлю відділення поштового зв`язку № 21 , загальною площею 221, 2 кв. м, по по АДРЕСА_2 .
Постановою Верховного Суду від 05.03.2025 року в справі № 686/20468/22 постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 грудня 2023 року залишено без змін.
Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , звертались до АТ "Укрпошта", Міністерства інфраструктури стосовно приватизації квартири АДРЕСА_1 .
На дане звернення Міністерство інфраструктури листом від 28.08.2021р. повідомило, що відповідно до наказу Мінінфраструктури від 05.07.2017 №240 "Про затвердження Акта передавання майна до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта" вищевказану будівлю включено до статутного капіталу АТ "Укрпошта". З метою реалізації їх права на приватизацію займаного житла, Мінінфраструктури звернулось до АТ "Укрпошта" розглянути питання стосовно передачі житлових приміщень, розташованих в будівлі відділення поштового зв`язку АДРЕСА_4 до комунальної власності з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".
АТ «Укрпошта» листом №112.001.002-1692-22 від 11.04.2022р. повідомило ОСОБА_4 , що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, АТ "Укрпошта" є власником будівлі відділення поштового зв`язку №21 за адресою: по АДРЕСА_2 , що не є об`єктом житлової нерухомості. Об`єктів житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 за АТ "Укрпошта" не зареєстровано.
16.01.2024 року позивачі направили Генеральному директору ПАТ "Укрпошта" заяву (з додатками) щодо оформлення передачі у спільну часткову власність квартири АДРЕСА_1 .
На даний час питання приватизації спірної квартири не вирішено.
Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами справи та судовими рішення в інших цивільних справах.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 5 Житлового кодексу України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
Відповідно до законодавства України будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих рад у порядку і в строки, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.
У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. (ч.ч. 1, 2, 9 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду").
Відповідно до ч.1  Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" від 3 березня 1998 року № 147/98-ВР об`єктами передачі згідно з цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій (далі - цілісні майнові комплекси підприємств), їх структурних підрозділів; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний об`єкт) на підставі розподільного балансу), об`єкти незавершеного будівництва); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; акції (частки, паї), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств; об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.
Таким чином нормами чинного законодавства передбачено порядок передачі відповідного житлового фонду у комунальну власність відповідних органів місцевого самоврядування, внаслідок чого в даних олорганів місцевого самоврядування виникає обов`язок прийняти такі об1єкти нерухомості в комунальну власність.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів – зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
У постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року в справі № 200/5013/17 (провадження № 61-4050св21) вказано, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17, від 16 вересня 2022 року в справі № 642/2316/20).
З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
В своїх позовних вимогах позивачі просили суд зобов`язати відповідача -АТ «Укрпошта» передати квартиру АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького для її подальшої приватизації.
Отже, з даних вимог виникає обов`язок АТ «Укрпошта» передати квартиру АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького, а в Хмельницької міської ради як відповідного органу місцевого самоврядування Хмельницької ОТГ прийняти дану квартиру в комунальну власність, тобто фактично предметом спору є спільні даних юридичних осіб щодо спірної квартири.
Однак відповідачами в справі позивачі зазначили лише Акціонерне товариства «Укрпошта», хоча співвідповідачем в справі за таких обставин має бути ще й Хмельницька міська рада, яка може заперечувати щодо прийняття у власність спірної квартири, передача квартири в комунальну власність породжує в Хмельницької міської ради відповідні зобов`язання щодо прийняття квартири та подальші юридичні і інші дії щодо даної квартири, в тому числі і передача її у власність відповідачам, як про це вони зазначають в позові,.
Хмельницька міська рада не була залучений до участі у справі як співвідповідач, а брала участь у судовому процесі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тому дана юридична особа була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 49 ЦПК України. 
Суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь в справі та залучати співвідповідачів.
Таким чином, оскільки з врахуванням предмету спору, вирішення даного спору породжує відповідні обов`язки Хмельницької міської ради щодо прийняття в комунальну власність спірної квартири, вирішити даний спір без участі Хмельницької міської ради як належного відповідача неможливо, вказана юридична особа має бути належними відповідачами в даній цивільній справі, а розгляд справи по суті спору без залучення усіх осіб в якості відповідачів, якщо рішенням суду в справі вирішуються їх права та обов`язки, є порушенням норм процесуального права, вказана обставина є безумовною підставою скасування рішення суду, оскільки такі порушення призвели до порушення прав Хмельницької міської ради.
Залучення Хмельницької міської ради як третьої особи в справі належним чином не забезпечує захист прав даної юридичної особи, не свідчить про дотримання прав даної особи, яка мала б приймати участь в розгляді справи саме як відповідач з урахуванням обсягу прав відповідача як учасника цивільного процесу, передбачених нормами ЦПК, на відміну від прав третьої особи.
Така ж правова позиція щодо відмови в позові з підстав незалучення особи як належного відповідача при залучення її лише як третьої особи і це є порушенням прав такої особи викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 року в справі № 678/1127/21. 
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав порушення норм процесуального права, а саме пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрпошта», треті особи: Міністерство розвитку громад та територій України, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, Хмельницька міська рада про зобов`язання передати квартиру у комунальну власність відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне с удове рішення складено 30 червня 2025 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Т.В. Спірідонова