КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 375/626/25 Апеляційне провадження № 33/824/3047/2025	Головуючий у суді першої інстанції - Банах-Кокус О.В.  Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
14 липня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Заліським Богданом Сергійовичем на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 29 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №260093 від 02.03.2025, цього ж дня близько 00 год. 35 хв. ОСОБА_1 перебуваючи на автодорозі Т1017, вул. Окружна, 3 "а", у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області керував транспортним засобом Renault Magnum з д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом з д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога, водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 29.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись із постановою,  ОСОБА_1 через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі зазначено, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , крім того, останній, керування транспортним засобом заперечував на місці події та в суді першої інстанції, а свідок ОСОБА_2 , зазначив, що він не бачив хто був за кермом. Скаржник зазначає, що за кермом був ОСОБА_3 , який відразу після зупинки автомобіля пішов додому. 
В апеляційній скарзі вказано, що відеозапис переривається, є неповним, а отже не може бути допустимим доказом у справі. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Заліський Б.С. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Визнаючи винним  ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього, підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності. 
Апеляційний суд вважає, що висновок викладений у постанові суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, з огляду на таке.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, поліцейські, підійшовши до автомобіля, біля якого перебував ОСОБА_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, звернулися до нього із запитанням щодо особи, яка перебувала за кермом. Спочатку скаржник заперечував, що саме він керував транспортним засобом, однак згодом визнав цей факт та в подальшому намагався уникнути відповідальності. Поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 , то висловлював згоду, то відмовлявся, закривався у кабіні автомобіля, намагався завести транспортний засіб та тягнув час і з урахуванням характеру дій, висловлювань та поведінки, така реакція об`єктивно свідчить про фактичну відмову від проходження огляду.
Крім того, як вбачається з відеозапису, поліцейські попереджали, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння буде складено адміністративний протокол за частиною першою статті 130 КУпАП, та роз`яснювали його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.
Отже, відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання співробітниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог статті 266 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що факт керування транспортним засобом не зафіксований на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, не може підставою для звільнення від відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, адже, як уже зазначалось вище, сам скаржник у присутності працівників поліції на місці події прямо визнав факт керування відповідним транспортним засобом. Тому відсутність на відео моменту керування не нівелює встановлений факт, що був підтверджений самим правопорушником. 
Доводи апеляційної скарги про недопустимість відеофайлів з нагрудних камер поліцейських у якості доказу, апеляційний суд відхиляє, оскільки відеозапис відображає всі події та обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказаний відеозапис є одним із об?єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП.
Таким чином, поведінка скаржника розцінюється як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. 
Суд звертає увагу, що водій, реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях   ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи зазначене, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.
Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП, 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Заліським Богданом Сергійовичем залишити без задоволення.
Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 29 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя
Київського апеляційного суду