ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/956/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/13844/24 Категорія: 310020000 	Токова С.Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       31 липня 2025 року м. Черкаси   :
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л. І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Колотило Людмили Михайлівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2025 року у справі за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-    

в с т а н о в и в :

19 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дітьми трьох років.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період шлюбу з відповідачем у них народилися двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протягом останнього часу сімейне життя не складалося, відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин і на даний час вони не проживають однією сім`єю. На даний час діти проживають разом з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні.
Позивач зазначила, що наразі вона знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а тому не має змоги працювати. Утримання дітей потребує значних витрат. Відповідач, у свою чергу не надає матеріальну допомогу в повному обсязі, хоча має регулярний дохід, офіційно працевлаштований та має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дітьми трирічного віку. Тому вона звернулася до суду з указаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її утриманні у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів (заробітку) починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення дітьми трирічного віку.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з 19 листопада 2024 року до досягнення дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Колотило Л. М. оскаржила його до суду апеляційної інстанції, вказуючи, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання дружини, однак вважає, що необхідно визначити аліменти в розмірі 1/10 частини від заробітку відповідача, та врахувати принцип справедливості і розумності, оскільки на двох дітей уже стягуються аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини від його доходів..
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що наразі остання перебуває у відпустці по догляду за двома маленькими дітьми та не має можливості працевлаштуватися для того, щоб забезпечувати навіть свої базові потреби, натомість відповідач не займається вихованням дітей на постійній основі та має змогу працювати, отримує заробітну плату.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 ,  ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , 24 вересня 2022 року зареєстрували шлюб, про що в цей же день було складено актовий запис № 2243. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Відповідно до інформації, отриманої із електронної системи документообігу суду, в Соснівському районному суді м. Черкаси перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального МУЮ Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 91, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального МУЮ Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 353, у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В ході розгляду справи встановлено, що позивач разом з малолітніми дітьми проживає окремо від відповідача, вказану обставину не заперечував і сам відповідач у відзиві на позов.
Відповідно до акту опитування сусідів від 13.11.2024 ОСОБА_2 проживає разом зі своїми дітьми ОСОБА_7 , 2023 року народження, ОСОБА_8 , 2024 року народження за адресою: АДРЕСА_1 з 01.11.2024 року.
Встановлено, що позивач не працює, перебуває у соціальній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи право позивачки на отримання аліментів, наявність судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільних дітей, стан здоров`я відповідача, який працює на посаді начальника Управління організації реагування на надзвичайні ситуації ГУ, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми трирічного віку.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За приписами ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Частини друга, четверта, шоста статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Право на аліменти у дружини (чоловіка) виникає як у період шлюбу, так і після його розірвання, а також якщо шлюб не був офіційно зареєстрований.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Сімейне законодавство України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).
Згідно із статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.
Згідно із частинами першою, другою статті 76 цього Кодексу розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і у постанові від 27 травня 2020 у справі №712/4702/19(провадження 61-929св20).
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач вважає за доцільне сплачувати аліменти на утримання дружини з якою вони проживають окремо однак в розмірі 1/10 частини від його доходів, виходячи з того, що відповідач утримує будинок в якому проживає, повинен харчуватися, одягатися, грунтуються на довільному та неправильному тлумаченні норм сімейного законодавства.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як вбачаєтся з матеріалів справи, відповідач є працездатним, перебуває на службі в ГУ ДСНС в Черкаській області та отримує заробітну плату.
Колегія суддів вважає, що визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дітьми трирічного віку, відповідає обставинам справи та матеріальному становищу відповідача, який не надав належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу матері дитини у визначеному судом розмірі.
Інших доказів, які б свідчили про неможливість стягнення з відповідача аліментів у визначеному судом розмірі скаржником до суду першої інстанції та до апеляційного суду не надано.
Апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу, що згідно з статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зазначені положення закону відповідач по справі не позбавлений можливості у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, або у зв`язку зі зміною обставин, що впливають на визначений розмір аліментів, подати заяву про зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням суду.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Колотило Людмили Михайлівни залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді: