ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року	Львів	Справа № 260/3819/24 пров. № А/857/25332/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                        Глушка І.В., Довгої О.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Попше Олени Іванівни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року (суддя- Скраль Т.В., ухвалене в м. Ужгород) у справі № 260/3819/24 за позовом Попше Олени Іванівни в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

06 червня 2024 року позивач Попше Олена Іванівна в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними і скасування податкове повідомлення-рішення від 03.04.2024 №0045395-2412-0713-UA21080110000054940 Головного Управління ДПС України у Закарпатській області.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у задоволені позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржили ОСОБА_1 та Попше Олена Іванівна в інтересах ОСОБА_2 , подавши апеляційні скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
ОСОБА_1 в свої апеляційній скарзі просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 р. у справі 260/3819/24 повністю та прийняти рішення по суті спору, яким задовольнити позов ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 03.04.2024 №0045395-2412-0713- UA21080110000054940, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
У апеляційній скарзі Попше Олени Іванівни в інтересах ОСОБА_2 , апелянт просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 р. у справі 260/3819/24 повністю та прийняти рішення по суті спору, яким задовольнити позов ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 03.04.2024 №0045395-2412-0713- UA21080110000054940, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційні скарги подані на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних  скарг, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні  скарги не підлягають до  задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 07 лютого 2017 року ОСОБА_3 відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_2 ? частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 . Житловий будинок, частка якого відчужується за цим договором, має житлову площу – 215,96 кв.м., загальна площа – 714,45 кв.м..
ОСОБА_3 08 лютого 2017 року відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_2 ? частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 . Житловий будинок, частка якого відчужується за цим договором, має житлової площі – 215,96 кв.м., загальна площа – 714,45 кв.м..
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником житлового будинку загальною площею 714,45 кв.м. та житловою площею 215,96 кв.м..
Головним управлінням ДПС у Закарпатській області 03 квітня 2024 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 0045395-2412-0713-UA21080110000054940, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2022 рік у сумі 28 250,75 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» на нерухоме майно загальною площею об`єкту 714.45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок).
Позивач не погодившись із податковим повідомленням-рішенням відповідача звернулася до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно статті 1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка. 
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Згідно підпункту 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до   підпунктів "а"   або   "б"   підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до   підпунктів "а"   або   "б"   підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до   підпункту "в"   підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Згідно підпункту 266.7.1-1 пункту 266.7 статті 266 ПК України за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).
Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 07 лютого 2017 року ОСОБА_3 відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_2 1/2 частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 . Житловий будинок, частка якого відчужується за цим договором, має житлову площу – 215,96 кв.м., загальну площу – 714,45 кв.м..
Також, ОСОБА_3 08 лютого 2017 року відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_2 1/2 частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 . Житловий будинок, частка якого відчужується за цим договором, має житлову площу – 215,96 кв.м., загальну площу – 714,45 кв.м..
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником житлового будинку загальною площею 714,45 кв.м. та житловою площею 215,96 кв.м..
Відтак, на підставі права власності та у відповідності до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України відповідачем 03 квітня 2024 року сформовано податкове повідомлення-рішення № 0045395-2412-0713-UA21080110000054940, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2022 рік у сумі 28 250,75 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» на нерухоме майно загальною площею об`єкту 714.45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок).
Згідно частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону (частина третя статті 331 Цивільного кодексу України).
Таким чином, об`єкти незвершеного будівництва не визначені нормами ПК України як об`єкти оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Згідно актуальної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за громадянином ОСОБА_2 зареєстровано право власності саме на об`єкт нерухомого майна – «житловий будинок», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 714,45 кв.м., а не на об`єкт незавершеного будівництва. 
Відтак, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 03 квітня 2024 року №0045395-2412-0713-UA21080110000054940 на суму 28250,75 грн за звітний період 2022 рік відсутні.
Підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Разом з тим, ОСОБА_1 не зверталася до контролюючого органу в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 в порядку підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України щодо проведення звірки даних з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітній період 2022 рік. 
Згідно підпункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради.
Матеріали справи не містять доказів, що позивачка зверталась до органів податкової служби на проведення звірки для застосування підпункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України до об`єкта житлової нерухомості, а саме: «житловий будинок», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 714,45 м2 . 
Твердження позивачки про те, що «житловий будинок», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 714,45 м2 непридатний для проживання, оскільки є недобудованим спростовується відсутністю доказів щодо звернення позивачки до реєстратора для виправлення вказаної помилки з моменту вчинення реєстрації у 2017 році по сьогоднішній час. 
Згідно статті 266 ПК України, податковий орган при формуванні сум податку податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки керується даними, наявними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податковим органом не було допущено протиправних дій при формуванні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідач керувався наявною у реєстрі інформацією, а позивачкою, в свою чергу, не було вчиненого жодних дій щодо вчасної актуалізації такої інформації. 
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що у позовній заяві позивач зазначає, що будинок непридатний для проживання, оскільки є недобудованим, що вже встановлювалось рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №260/2395/20. 
Проте, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №260/2395/20, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення з огляду на те, що 08 лютого 2017 року право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 припинено.
У рішенні від 17 грудня 2020 року у справі № 260/2395/20 судом зауважено, що згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2020 року № 9769, житловий будинок є незвершеним будівництвом, ступінь готовності якого складає 51% та на день проведення дослідження є непридатним для проживання, тобто житлом не являється. 
Разом з тим, висновок експерта стосується 2020 року.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з актуальною інформацією з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення ОСОБА_2 є власником саме житлового будинку загальною площею 714,45 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не власником об`єкта незавершеного будівництва. 
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2024 року №0045395-2412-0713-UA21080110000054940 сформоване податковим органом у порядок та спосіб, встановлений законом та відповідно до інформації наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є обґрунтованим та не підлягає скасуванню.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Попше Олени Іванівни в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі №260/3819/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга