ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2025 р.                                                               Справа №907/1045/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                                О.С. Скрипчук
суддів                                                                                                    Н.М. Кравчук                                                                                                              О.І. Матущака,
секретар судового засідання Залуцький Д.Т.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за вих. № 01-10/130 від 21.03.2025 (вх. № 01-05/840/25 від 24.03.2025) 
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2025 (повний текст рішення складено 03.03.2025, м. Ужгород, суддя А.А. Худенко) 
у справі № 907/1045/24 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”,   м. Київ, в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”, м. Ужгород 
до відповідача Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, с. Бараниці Ужгородського району Закарпатської області 
про стягнення 324   345,50 грн,
за участю представників: 
від позивача: Кривка М.В.
від відповідача: Петрецький С.І.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулось з позовом в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до відповідача Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про  стягнення 324  345,50 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 02.07.2024 працівниками Оператора ГРМ на об`єкті відповідача, що знаходиться за адресою:  с. Руські Комарівці, вул. Шкільна, 15, при проведенні обстеження вузла обліку виявлено порушення на ринку природного газу, яке передбачене та кваліфікується Кодексом ГРМ як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим (підпункт 4 пункту 2 глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ).
Як стверджує позивач, вказане порушення, у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, зафіксовано актом про порушення №ZK000112 від 02.07.2024.
Покликаючись на положення глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, позивач зазначає, що вищенаведений акт про порушення 13.08.2024 розглянуто та задоволено комісією із розгляду актів про порушення.
Відповідно до норм Кодексу ГРМ, Оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за номінальною потужністю газового обладнання з 15.06.2024  дата початку прострочення періодичної повірки (Свідоцтво про повірку чинне до 14.06.2024) до 02.07.2024  (день виявлення порушення).
За твердженням позивача, перерахований до сплати об`єм природного газу становить 19  353,60 куб.м, а його вартість, яку відповідач повинен компенсувати оператору ГРМ - Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - складає суму 324 345,50 грн.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2025 позов задоволено задоволено. Стягнуто з Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою діяльністю «Газорозподільні мережі України» суму 324 345,50 грн вартості необлікованого об`єму природного газу, а також 3892,14 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що 02.07.2024 представниками Оператора ГРМ на об`єкті відповідача, що знаходиться за адресою с. Руські Комарівці, вул. Шкільна, 15, під час проведення обстеження вузла обліку виявлено порушення на ринку природного газу, яке кваліфікуються як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим (пп. 4 п. 2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ).
Акт про порушення №ZK000112 від 02.07.2024 у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ 13.02.2024 розглянуто та задоволено комісією Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення.
Так, перерахований до сплати об`єм природного газу складає 19  353,60 м.куб, однак, як зазначається а Акті-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості споживачу  (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим від 13.08.2024, протягом періоду порушення, споживачем фактично сплачено об`єм природного газу 15,30 куб.м, а отже, остаточний розрахунок зміни режиму нарахування об`єму і його вартості розподіленого спожитого газу 19  338,30 куб.м, а його вартість, яку відповідач на підставі зазначених вище норм має оплатити Оператору ГРМ Закарпатській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - становить 324  345,50 грн.
14.08.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою про компенсацію вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу №3Ф/100/Вих-4311-24. Оскільки вказану вимогу відповідач належним чином та в повному обсязі не виконав, позивач звернувся з позовом до Господарського суду.
Отже, встановивши та врахувавши зазначені обставини, місцевий суд дійшов до висновку про те, що факт вчинення відповідачем правопорушення у вигляді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, є доведеним, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що споживач не дотримався належного контролю за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно не здійснив організацію проведення їх періодичної повірки і саме в наведеному виявилось незабезпечення позивачем належної організації повірки лічильника газу.
Разом з тим, перевіривши наявний у матеріалах справи акт-розрахунок від 13.08.2024, суд першої інстанції дійшов висновку, що він здійснений вірно та згідно положень чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо компенсації позивачу вартості перерахованого об`єму природного газу в розмірі 324  345,50 грн.
Не погодившись з даним рішенням суду Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою за вих. № 01-10/130 від 21.03.2025 (вх. № 01-05/840/25 від 24.03.2025) в якій просить cкасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2025 року та прийняти нову постанову суду, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії TOB «Газорозподільні мережі України» в задоволенні позовних вимог в задоволенні позовних вимог по справі №907/1045/24.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи та проголошенні рішення не взято до уваги, що Акт про порушення №ZK000112 від 02.07.2024 р складено з грубим порушенням вимог Кодексу ГРМ, внаслідок чого позбавлено відповідача як споживача надавати свої пояснення, брати участь в розгляді акта на стадії досудового врегулювання спору.
Так, скаржник вказує, що у Акті порушення №ZK000112 від 02.07.2024 р. не зазначено дату розгляду акту про порушення та орієнтованого часу проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення. Інших повідомлень про дату та час розгляду акту про порушення споживачу не надсилалось.
Разом з тим, на переконання скаржника, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не перевірено на предмет достовірності та законності заявленої до стягнення суми вартості необлікованого газу, що призвело до винесення неправильного рішення.
Апелянт вказує, що у період, який охоплюється Актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим від 13.08.2024 р. відповідач не споживав природного газу, на його об`єкт розподіл природного газу не здійснювався що визнано позивачем шляхом підписання вказаних вище актів про фактичний обсяг спожитого газу, відтак, підстави для застосування до споживача підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ відсутні.
У випадку достовірно встановленого факту відсутності розподілу природного газу на об`єкт, облаштований комерційним лічильником, відсутні підстави та потреби обліковувати природний газ, який не відібраний, незалежно від того, пропущений строк його періодичної повірки чи ні.
Приймаючи у даній справі рішення про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу, на переконання апелянта, суд невірно застосував положення Кодексу ГРМ, оскільки у ситуації, коли відсутнє споживання природного газу, факт якого підтверджено підписами сторін, відсутній предмет обліку як такий взагалі.
Окрім того, скаржник звертає увагу на те, що судом першої інстанції при проголошенні оскаржуваного рішення також не досліджено доказів правомочності складу комісії з розгляду актів про порушення, яка своїм рішенням від 13 08.2024 року затверджувала Акт про порушення від 02.07.2024 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України”,   м. Київ, в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
Через систему «Електронний суд» 30.04.2025 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження.
В подальшому 11.05.2025 від відповідача надійшла відповідь на відзив.
Ухвалами від 16.05.2025 визначено проводити судові засідання у даній справі в режимі відеоконференції за участі представника позивача та відповідача.
Через систему «Електронний суд» 19.05.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю “Газорозподільні мережі України” надійшли додаткові пояснення по справі та заперечення на клопотання про зупинення.
02.06.2025 від Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області надійшли додаткові пояснення по справі.
У судове засідання 04.06.2025 з`явились представники позивача та відповідача, надали пояснення.
Розглянувши в судовому засіданні 04.06.2025 клопотання про зупинення провадження колегія суддів вказує наступне.
Клопотання про зупинення мотивоване тим, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області відкрито провадження у справі № 907/376/25 за позовною заявою Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Закарпатської філії про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення від 13.08.2024, яким задоволено акт про порушення № ZK 000112 від 02.07.2024, складеного за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Руські Комарівці вул. Шкільна 15 та на підставі якого Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області донараховано об`єм природного газу 19 353,60 м. куб. вартістю 324 345,50 грн. за період з 15.06.2024 по 02.07.2024.
Так, апелянт зазначає, що рішення прийняте в судовому процесі по розгляду № 907/376/25 в суді першої інстанції, в сукупності з іншими доказами, наданими відповідачем по справі, вплине та матиме важливе значення для забезпечення повного з`ясування обставин справи № 907/1045/24 та правильного об`єктивного вирішення спору по суті.
Зупинення провадження у справі призводить до тимчасового припинення процесуальних дій у господарській справі з урахуванням обставин, які створюють перешкоди для її розгляду, до завершення вказаних обставин або реалізації потрібних дій.
Суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України).
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається господарським судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального провадження; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Отже, суд зупиняє провадження у справі в тому випадку, коли існує обґрунтована необхідність підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для вирішення справи.
При цьому, преюдиція - це встановлене процесуальним законом правило (нетиповий нормативний припис) звільнення від доказування обставин, встановлених в мотивувальній частині рішення суду у цивільній, господарській, адміністративній чи кримінальній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Зупинення провадження у справі до вирішення іншої запобігає постановленню суперечливих рішень у різних, але пов`язаних між собою справах.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Однак, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не мітить будь-яких мотивів на обґрунтування висновку про неможливість суду самостійно встановити та оцінити коло обставин, які входять до предмета судового розгляду в цій справі.
Сторони у справі хоч прямо і безпосередньо пов`язані між собою у справах № 907/1045/24 та № 907/376/25, однак очікування правової позиції чи встановлення певних обставин в іншій справі, не є визначеною процесуальним законом підставою для зупинення провадження у справі (висновок Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 260/491/19, постанова від 16.12.2020).
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку позитивного вирішення розгляду справи № 907/376/25 за позовом Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, вказані обставини можуть стати виключно підставою для можливого перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі № 907/1045/24.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі є необґрунтованим та безпідставним, відтак колегія суддів відмовляє в його задоволенні.
Відповідно до п. 4  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.
Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовані  Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим  постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824,  постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), відповідно до  Закону України «Про ринок природного газу», постановою від 30.09.2015 року №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
Пункт 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
На виконання вимог ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі Договір) який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. договору).
З пункту 1.2. договору вбачається, що умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем.
Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3. договору).
За умовами договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору). 
Пунктом 7.4. договору встановлені обов`язки споживача, зокрема: - здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; - своєчасно повідомляти оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); -забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; - забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; - дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу газорозподільних систем; - на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.
Згідно підп. 8 п. 7.1. договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
За змістом пункту 8.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.
Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу», приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу.
За положеннями пунктів 1, 5 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ, власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ). Технічне обслуговування елементів комерційного ВОГ, зокрема повірки та ремонту ЗВТ, проводить власник цього комерційного ВОГ або суб`єкти господарювання, що здійснюють його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, згідно з експлуатаційними документами в спеціалізованих сервісних центрах. Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 цього розділу.
У главі 7 розділу X Кодексу ГРМ встановлений порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів, що не є побутовими, відповідно до якого власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.
Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: 1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого оператор ГРМ має опублікувати на своєму вебсайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; 2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; 3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити оператора ГРМ та забезпечити присутність представника оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ. 
За приписами пункту 8 глави 7 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу ХІ цього Кодексу.
Пунктом 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №374 від 04.06.2015, лічильники газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) віднесено до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають обов`язковій повірці, та на які поширюється сфера дії Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність.
З вищенаведеного слідує, що нормами чинного законодавства та умовами Типового договору розподілу природного газу, на відповідача, як на споживача, що не є побутовим, покладено обов`язок здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.03.2019 у справі № 922/1838/17.
Натомість позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення зазначених норм.
02.07.2024 представниками Оператора ГРМ на об`єкті відповідача, що знаходиться за адресою с. Руські Комарівці, вул. Шкільна, 15, під час проведення обстеження вузла обліку виявлено порушення на ринку природного газу, яке кваліфікуються як пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим (пп. 4 п. 2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ).
Акт про порушення №ZK000112 від 02.07.2024 у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ 13.02.2024 розглянуто та задоволено комісією Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення.
Так, перерахований до сплати об`єм природного газу складає 19  353,60 м.куб, однак, як зазначається а Акті-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості споживачу  (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим від 13.08.2024, протягом періоду порушення, споживачем фактично сплачено об`єм природного газу 15,30 куб.м, а отже, остаточний розрахунок зміни режиму нарахування об`єму і його вартості розподіленого спожитого газу 19  338,30 куб.м, а його вартість, яку відповідач на підставі зазначених вище норм має оплатити Оператору ГРМ Закарпатській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - становить 324  345,50 грн.
Так, складений працівниками Філії акт про порушення містить усі реквізити, передбачені встановленою Кодексом ГРМ примірною формою акту про порушення,.
Наявним у матеріалах справи листом № 25.07.2024, надісланим на офіційну юридичну адресу відповідача, підтверджується факт письмового повідомлення останнього про дату, час і місце розгляду акта про порушення № ZK000112 від 02.07.2024 комісією Закарпатською філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення, із огляду на що доводи представника відповідача у цій частині є необґрунтованими.
Більше того, в силу приписів Кодексу ГРМ, споживач має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення, відмовитися від його підписання, а також оскаржити об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу в результаті задоволення акта про порушення в судовому порядку.
Акт про порушення підписаний представником споживача без будь-яких зауважень та заперечень.
14.08.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою про компенсацію вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу №3Ф/100/Вих-4311-24. Оскільки вказану вимогу відповідач належним чином та в повному обсязі не виконав, позивач звернувся з позовом до Господарського суду.
Колегія суддів вказує, що у даному спорі, не йдеться про придатність чи непридатність до застосування лічильника на підставі результатів контролю метрологічних характеристик, а йдеться саме про пропущення строку періодичної повірки, що за соєю правовою природою є самостійним порушенням та не пов`язується з фактом втручання в роботу лічильника чи неправильної його роботи.
Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, не стосуються даного предмету спору, адже у даному випадку відповідальність застосовуються за сам факт пропуску строку періодичної повірки.
При цьому, споживання чи не споживання природного газу у період порушення не має жодного правового значення, адже у даному випадку нарахування об`ємів природного газу здійснюється саме внаслідок прострочення строку періодичної повірки та не пов`язана з несанкціонованим відбором природного газу.
Пунктом 1 частини 2  статті 11 Цивільного кодексу України  передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1  статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України  визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей  525,  526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до  статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі  ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом приписів  ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.
Відповідно до  ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.
Підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.
Пунктом 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №374 від 04.06.2015, лічильники газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ), віднесено до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають обов`язковій повірці та на які поширюється сфера дії  Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Відповідно до частин 1 та 3  статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»,  законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.
Згідно з пунктом 5.9 Правил обліку природного газу, під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених  наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку та порушення правил його експлуатації,  а також за використання засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) з вичерпаним терміном повірки.
Відповідно до пункту 7.4 Типового договору, до умов якого споживач приєднався згідно із заявою-приєднанням, останній зобов`язується дотримуватись інших вимог цього договору та Кодексу ГРМ.
Отже, відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору розподілу природного газу, відповідач, як споживач, що не є побутовим, зобов`язаний здійснювати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно здійснювати організацію проведення їх періодичної повірки.
Пунктом 41 Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 13.10.2016, визначено, що для лічильників газу та пристрої перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) передбачено міжповірочний інтервал тривалістю 2 і 8 років. При цьому, згідно примітки 7 даного нормативного акту для лічильників газу та пристроїв перетворення об`єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ) класу 1,0 установлено міжповірочний інтервал 2 роки; класу 1,5 - 8 років.
Відтак, донарахування об`єму природного газу у зв`язку з виявленим порушенням є одним із засобів обліку протранспортованого природного газу, що передбачений Кодексом ГРМ, який, згідно з умовами Договору розподілу природного газу, поширюється на його сторін.
Отже, встановивши та врахувавши зазначені обставини, місцевий суд дійшов до вірного висновку про те, що факт вчинення відповідачем правопорушення у вигляді пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, є доведеним, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що споживач не дотримався належного контролю за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно не здійснив організацію проведення їх періодичної повірки і саме в наведеному виявилось незабезпечення позивачем належної організації повірки лічильника газу.
Пункт 8 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС містить вказівку на те, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення, і засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється  Законом України «Про судову експертизу»).
Відповідно до п. 8 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС, Акт про порушення №ZK000112 від 02.07.2024 у відповідності до положень глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ 13.08.2024 розглянуто та задоволено комісією Закарпатської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення.
Відповідно до пп. 1 п. 11 гл. 5 розділу XI Кодексу ГРС, при задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Перевіривши наявний у матеріалах справи акт-розрахунок від 13.08.2024, колегія суддів вказує, що він здійснений вірно та згідно положень чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо компенсації позивачу вартості перерахованого об`єму природного газу в розмірі 324  345,50 грн.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу ухвали Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2025 у справі №914/1045/24.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ  :
1.Апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за вих. № 01-10/130 від 21.03.2025 (вх. № 01-05/840/25 від 24.03.2025) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 03.03.2025 у справі № 907/1045/24 залишити без змін.
3.  Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави  2  Розділу  IV ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 16.06.2025

Головуючий суддя                                                                       О.С. Скрипчук
Суддя                                                                                          Н.М. Кравчук
Суддя                                                                                           О.І. Матущак