П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/32816/24	

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,
повний текст судового рішення
складено 14.01.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
при секретарі - Пальоній І.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП 2020" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП 2020" до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП 2020"  (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - Держпраці) та просило визнати протиправною та скасувати постанову Держпраці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 04.10.2024 року за №28911/15-32-09- 07/42398604-ДПС/ТД-ФС у розмірі 1280000 грн..
В обґрунтування позову позивач зазначив, що на поштову адресу позивача надійшла постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 04.10.2024 року №28911/15-32-09-07/42398604-ДПС/ТД-ФС у розмірі 1280000 грн..
Позивач зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області проведено фактичну перевірку ТОВ. За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт № 28911/15-32-09-07/42398604 від 08.07.2024 року про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним,  яким, зокрема, встановлено використання позивачем найманої праці 18 осіб без належного оформлення трудових відносин (допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). За результатами розгляду заперечень позивача на акт, ДПС виключено з переліку двох осіб, тому враховуючи внесені зміни, перевіркою ДПС встановлено використання позивачем найманої праці 16 осіб без належного оформлення трудових відносин (допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
За результатами розгляду справи, 04.10.2024, керуючись Порядком №509, на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, посадовою особою відповідача прийнято постанову про накладення штрафу №28911/15-32-09-07/42398604-ДПС/ТД-ФС на ТОВ за порушення ч.4 ст.24 КЗпП України в частині допуску до роботи без оформлення трудового договору 16 працівників.
Позивач зазначає, що накладення штрафу Держпраці без складання акту інспекційного відвідування на підставі лише акту перевірки податкової служби є незаконним та законодавством не передбачено можливості накладення штрафів на підставі акта фактичної перевірки ДПС, її територіального органу.
ТОВ не погоджується із даною постановою Держпраці, вважає її протиправною, безпідставною, прийнятою без повного, всебічного та об`єктивного дослідження та розгляду всіх обставин, а тому є такою, що підлягає скасуванню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань16.08.2018 року.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності позивача -КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Наказом ГУ ДПС в Одеській області №6192-п від 25.06.2024 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "АТП 2020" на підставі п.п.19-1.1.4 п. 19-1 ст. 19-1, п.п.19-1.1.14 п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, наказано провести фактичну перевірку ТОВ, код ЄДРПОУ 42398604, з 26.06.2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.07.2021 року - по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контрою дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, проведення контрольних розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявність ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
ГУ ДПС в Одеській області у період з 26.06.2024 по 05.07.2024 року проведено фактичну перевірку ТОВ. 
За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт №28911/15-32-09-07/42398604 від 08.07.2024 року.
Відповідно до вказаного акту перевірки встановлено, зокрема,  використання позивачем найманої праці 18 осіб без належного оформлення трудових відносин (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). 
Актом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, ТОВ у перевіряємому періоді згідно міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) здійснило транспортні перевезення вантажів з залученням найманої праці водіїв, зокрема: 
1. ОСОБА_1 - здійснено перевезення вантажів 03.10.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_1 , ВН3995XF (працевлаштований 01.02.2024, на дату виїзду не працевлаштований);
2. ОСОБА_2 - здійснено перевезення вантажів 17.02.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (звільнений 30.06.2022, працевлаштований 01.03.2023, станом на дату виїзду не працевлаштований); 
3. ОСОБА_3 - здійснено перевезення вантажів 11.11.2022 на транспортних засобах №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (працевлаштований 14.11.2022, на дату виїзду не працевлаштований);
4. ОСОБА_4 - здійснено перевезення вантажів 16.07.2021 на транспортних засобах №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (не працевлаштований на дату виїзду);
5. ОСОБА_5 - здійснено перевезення вантажів 26.02.2024 на транспортних засобах №№ НОМЕР_8 , НОМЕР_9 (не працевлаштований на дату виїзду);
6. ОСОБА_6 - здійснено перевезення вантажів 12.08.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (не працевлаштований на дату виїзду);
7. ОСОБА_7 - здійснено перевезення вантажів 17.11.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_12 , НОМЕР_3 (не працевлаштований на дату виїзду);
8. ОСОБА_8 - здійснено перевезення вантажів 26.08.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_13 , НОМЕР_5 (не працевлаштований на дату виїзду); 
9. ОСОБА_9 - здійснено перевезення вантажів 14.08.2023, на транспортних засобах №№ НОМЕР_14 , ВН0823XF (не працевлаштований на дату виїзду);
10. ОСОБА_10 - здійснено перевезення вантажів 22.01.2024 на транспортних засобах НОМЕР_15 , НОМЕР_16 (не працевлаштований на дату виїзду); 
11. ОСОБА_11 - здійснено перевезення вантажів 27.08.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_17 , НОМЕР_18 (не працевлаштований на дату виїзду);
12. ОСОБА_12 - здійснено перевезення вантажів 09.11.2022 на транспортних засобах №№ НОМЕР_19 , ВН2250XF (не працевлаштований на дату виїзду);
13. ОСОБА_13 - здійснено перевезення вантажів 25.08.2022 на транспортних засобах №№ НОМЕР_20 , НОМЕР_9 (не працевлаштований на дату виїзду, прийнятий 26.08.2022);
14. ОСОБА_14 - здійснено перевезення вантажів 20.07.2022 на транспортних засобах №№ НОМЕР_21 , НОМЕР_22 (працевлаштований з 11.10.2022 по 31.10.2022, на дату виїзду не працевлаштований) 
15. ОСОБА_15 - здійснено перевезення вантажів 20.08.2023 на транспортних засобах №№ НОМЕР_23 , НОМЕР_24 (не працевлаштований на дату виїзду);
16. ОСОБА_16 - здійснено перевезення вантажів 05.03.2024 на транспортних засобах №№ НОМЕР_25 , НОМЕР_26 (не працевлаштований на дату виїзду). 
ГУ ДПС в Одеській області під час проведення фактичної перевірки позивача встановлено, що вищезазначеними водіями договори на виконання робіт з транспортного перевезення з позивачем не укладались, трудові відносини чи цивільно-правові правочини також не складались (не оформлювались). Дохід у період виконання робіт з перевезення вантажів для товариства не декларувався. 
Окрім цього, за цей же період відповідно до відомостей податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (додаток 4 ДФ до звіту №1-ДФ) товариством не нараховувались та не виплачувались доходи вище переліченим водіям, як фізичним особам-підприємцям (157 ознака доходу), як найманим працівникам (101 ознака доходу) або працівникам, що виконували роботи відповідно до умов цивільно-правового договору (102 ознака доходу).
Висновком перевірки зазначено, що для прийняття рішень щодо встановлених порушень вимог КЗпПУ матеріали перевірки будуть направлені до Держпраці.
16.07.2024 року ТОВ отримано акт фактичної перевірки від 08.07.2024 року.
29.07.2024 року позивачем подано заперечення на акт перевірки з доказами відсутності з боку ТОВ порушень, виявлених ГУ ДПС в Одеській області.
За результатами розгляду заперечень позивача на акт, ДПС виключено з переліку двох осіб, тому враховуючи внесені зміни, перевіркою ДПС встановлено використання позивачем найманої праці 16 осіб без належного оформлення трудових відносин (допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). 
23.08.2024 року за вхід № 6681/ПД/1-24 до відповідача надійшов лист ГУ ДПС в Одеській області №18157/5/15-32-09-07-05 від 23.08.2024 року, до якого додано акт фактичної перевірки ТОВ №28911/15-32-09- 07/42398604 від 08.07.2024 року, заперечення позивача на акт ДПС вхід №84728/6 від 29.07.2024 року, відповідь ГУ ДПС в Одеській області щодо заперечень на акт ДПС, копії митних декларацій з товарно-транспортними накладними, документи на посвідчення водіїв та транспортних засобів.
Листом № ПД/3.1/7497-24 від 27.08.2024 року позивача повідомлено про одержання 23.08.2024 року заступником начальника Держпраці Буюклі В.І. акту ДПС та про початок адміністративного провадження, із наданням пам`ятки про права та обов`язки учасника адміністративного провадження, з направленням на електронну адресу " 2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 ", та поштовим відправленням № 6504416839131 від 29.08.2024, врученого 05.09.2024 року згідно відмітки рекомендованого повідомлення про вручення.
Листом №ПД/3.1/7930-24 від 16.09.2024 року позивача запрошено на слухання у адміністративній справі про накладення штрафу на ТОВ за порушення законодавства про працю, передбаченого ч.2 ст.265 КЗпП України, шляхом направлення на електронну адресу " 2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 ", та поштовим відправленням №6503200008263 від 16.09.2024, врученого 02.10.2024 року згідно відмітки рекомендованого повідомлення про вручення. 
Листом №СП-ПД/3.1/5155-24 від 02.09.2024 року відповідачем направлено лист  про надання роз`яснень стосовно правопорушення, наявного у адміністративній справі. 
06.09.2024 року головним державним інспектором відділу з питань праці управління інспекційної діяльності в Одеській області Держпраці Волковою О.С. надано для врахування під час розгляду справи службову записку №СП-ПД/4.2.1/524-24 стосовно надання  роз`яснення щодо правопорушення, наявного у адміністративній справі про накладення штрафу на ТОВ.
25.09.2024 року першим заступником начальника Держпраці Буюклі В.І. проведено слухання справи у присутності ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , представників позивача директора Павлова А.С., головного бухгалтера Іващук Н.В., інженера з ОП ОСОБА_19 , адвоката Олексієнко М.С. 
Позивачем надано до матеріалів справи пояснення (вхід №7518/ПД/1-24 від 24.09.2024), та заяви (вхід №7570/ПД/1-24 від 25.09.2024 і вхід №7609/ПД/1-24 від 26.09.2024 року).
04.10.2024 року першим заступником начальника Держпраці Буюклі В.І., за результатами розгляду справи, відповідно до Порядку №509, на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, прийнято постанову про накладення штрафу №28911/15-32-09-07/42398604-ДПС/ТД-ФС на ТОВ в розмірі 1280000 грн. за порушення ч.4 ст.24 КЗпП України в частині допуску до роботи без оформлення трудового договору 16 працівників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ).
ТОВ вважає вказану  постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає чинному законодавству, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ не доведено наявність трудових правовідносин між позивачем та водіями, зазначеними в акті перевірки, а тому постанова відповідача від 04.10.2024 №28911/15-32-09-07/42398604-ДПС/ТД-ФС у розмірі 1280000 грн. є обґрунтованою.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
В обґрунтування апеляційної скарги, серед іншого, представник позивача вказує на те, що можливість накладення штрафів на підставі акту перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, була передбачена пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого  Постановою КМУ від 17 липня 2013 року №509, у редакції  Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №823  «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю».
Водночас,  Постанову КМУ №823, якою внесено зміни до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, у тому числі щодо можливості накладати штрафи на підставі акту перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, визнано протиправною та нечинною постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі №640/17424/19, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року. 
Постановою Верховного Суду від 09.11.2022 касаційні скарги КМУ та Державної служби України з питань праці залишено без задоволення, а вищезазначені судові рішення без змін.
Представник позивача вважає, що Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у редакції   КМУ від 21 серпня 2019 року №823  втратив чинність з 14 вересня 2021 року, а тому не підлягав застосуванню до спірних правовідносин, які виникли у день прийняття відповідачем оскарженою позивачем постанови, оскільки була проведена фактична, а не документальна виїзна перевірка.
Колегія судів зазначає, що згідно частини четвертої  статті 265 КЗпП України   штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому КМУ.
За змістом пункту  80.10 статті 80, пункту  86.1 статті 86 ПК України, якими регламентовано порядок оформлення результатів фактичної перевірки, результати такої перевірки у разі встановлення під час її проведення порушень оформлюються у формі акта, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Відповідальність за порушення законодавства про працю, у тому числі для юридичних осіб, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), передбачена нормами абзацу другого частини другої  статті 265 КЗпП України.
Тобто, повноваження на проведення перевірки стосовно дотримання юридичними особами вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)) належить податковому органу відповідно до закону.
При цьому, повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення шляхом накладення штрафу за законом (частина четверта  статті 265 КЗпП України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці). 
Відповідні приписи про це наведені у пункті 1 Положення про Держпраці, затвердженого  Постановою КМУ від 11 лютого 2015 року №96.
Пунктом 8 цього ж Положення передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними КМУ, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд  вважає, що у разі виявлення контролюючим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством. У спірних відносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати напряму визначені у нормах  статті 265 КЗпП України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність повноважень Держпраці стосовно накладення штрафу на суб`єктів господарювання за порушення ним вимог законодавства про працю, відповідальність за яку встановлена  нормами статті 265 КЗпП України, і які виявлені  контролюючим органом в ході фактичної перевірки та зафіксовані цим органом у акті, складеному за результатом такого заходу державного контролю.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу на підставі акту фактичної перевірки №28911/15-32-09- 07/42398604 від 08.07.2024 року, у якому зафіксовано порушення    позивачем    вимог законодавства про працю, а саме фактичний допуск  працівника до роботи без оформлення трудового договору  та  без  повідомлення органу  ДПС  про прийняття    працівника    на роботу.
Так, з акту перевірки вбачається, що відповідно до відомостей, які містяться в програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, ТОВ у перевіряємому періоді згідно міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) здійснило транспортні перевезення вантажів, з залученням найманої праці зазначених вище 16 водіїв. 
На адресу відвідача ТОВ були надані пояснення щодо зазначених вище водіїв, відповідно до яких останнім зазначено:
1. 10.11.2022 року ОСОБА_12 був прийнятий на підприємство водієм автотранспортного засобу, наказ №56-к від 10.11.2022 року, було відправлено повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу України. Також, на підставі наказу №74 про закріплення вантажного автомобіля, за водієм ОСОБА_12 був закріплений транспортний засіб MAN НОМЕР_27 та напівпричіп-контейнеровоз VAN HOOL BH2250XF та складено акт приймання-передачі вантажного автомобіля. Водій ОСОБА_12 фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків 10.11.2022 року. 
2.15.07.2021 року між ТОВ (замовник) та фізичною особою ОСОБА_4 (виконавець) був укладений договір про надання послуг №2, згідно якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в обсязі і на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, пов`язані з експедируванням та супроводом вантажу: контейнер СMAU5741926, за маршрутом: м.Харків - м.Одеса. 
3. 01.03.2024 року між ТОВ (замовник) та фізичною особою ОСОБА_16 (виконавець) був укладений договір про надання послуг №27-К, згідно якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в обсязі і на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, пов`язані з експедируванням та супроводом вантажу: контейнер СМAU5774067, за маршрутом: м.Одеса-м.Констанца-м.Вінниця. 
4. ОСОБА_2 був працевлаштований на підприємство двічі - наказ №4 від 26.04.2021р. та №7-к 01.03.2023р., повідомлення про прийнятого працівника буди відправлені в податкову службу своєчасно. ОСОБА_2 не здійснював вказане в акті перевірки перевезення, тому що про нього міститься інформація в Реєстрі боржників, йому було заборонено виїзд за кордон. Це перевезення виконував ОСОБА_3 , прийнятий наказом №57-к від 14.11.2022р., повідомлення про прийнятого працівника також було відправлено в податкову службу своєчасно. Також, не відповідає дійсності вказаний в акті перевірки вантажний автомобіль, це перевезення здійснювалось на транспортному засобі НОМЕР_28 , що підтверджується транзитною декларацією Т1. 
5. 26.08.2022 року ОСОБА_13 був прийнятий на підприємство водієм автотранспортного засобу, наказ №40-к від 26.08.2022 року, було відправлено повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу України. Також, на підставі наказу №36 про закріплення вантажного автомобіля, за водієм ОСОБА_20 був закріплений транспортний засіб MAN НОМЕР_29 та напівпричіп-контейнеровоз BH5368XH. Водій ОСОБА_13 фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків 26.08.2022 року. 
6. ОСОБА_14 був працевлаштований на підприємство водієм транспортного засобу наказом №52-к від 11.10.2022 року, повідомлення про прийнятого працівника було відправлено в податкову службу своєчасно. Перевезення за маршрутом м.Кропівницький (Кіровоградська обл.) - м.Констанца (Румунія), яке зазначено в акті перевірки, здійснювалося водієм ОСОБА_21 , який був працевлаштований на підприємстві 22.07.2022р. згідно наказу №34-к від 22.07.2022р., на якого також своєчасно було відправлено повідомлення про прийняття працівника на роботу. Дану інформацію підтверджує система «Шлях» і саме він перетинав кордон на транспортному засобі НОМЕР_8.
7. 14.11.2022 року ОСОБА_3 був прийнятий на підприємство водієм автотранспортного засобу, наказ №57-к від 14.11.2022 року, було відправлено повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу України. Також, на підставі наказу №47 про закріплення вантажного автомобіля, за водієм ОСОБА_3 був закріплений транспортний засіб MAN НОМЕР_30 та напівпричіп-контейнеровоз BH5664XH. Водій ОСОБА_3 фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків 14.11.2022 року. 
8. В акті зазначено, що 03.10.2023 року ОСОБА_1 було здійснено перевезення вантажів на автомобілі НОМЕР_1 , але вказаний автомобіль в період з 03.10.2023р. по 23.10.2023р. не виїжджав та знаходився в гаражі за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 80, що підтверджується даними GPS звіту. Так дійсно, з водієм був укладений договір про надання послуг експедирування контейнеру DFSU163498, послуги були надані в повному обсязі та підприємство здійснило оплату за надані послуги. 
9. 08.01.2024 року між ТОВ (замовник) та фізичною особою ОСОБА_10 (виконавець) було укладено договір про надання послуг №4-К, згідно якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в обсязі і на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, пов`язані з експедируванням та супроводом вантажу: контейнер TCNU1191294, за маршрутом: м.Констанца-м.Дніпро-м.Констанца, за яке підприємство здійснило оплату за надані послуги. 
10. За період діяльності підприємства з ОСОБА_6 тричі укладались трудові відносин, відповідно діючого законодавства України, з обов`язковими відправленнями повідомлень в податкову службу. В акті зазначено, що 12.08.2023 року ОСОБА_6 було здійснено перевезення вантажів на автомобілі НОМЕР_10 , але вказаний автомобіль в період з 01.08.2023р. по 18.08.2023р. не виїжджав та знаходився в гаражі за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 80, що підтверджується даними GPS звіту, а також був укладений договір про надання послуг експедирування контейнеру BMOU5105285, послуги були надані в повному обсязі та підприємство здійснило оплату за надані послуги. 
11. 04.09.2023 року ОСОБА_8 був прийнятий на підприємство водієм автотранспортного засобу, наказ №23-к від 04.09.2023 року, було відправлено повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу України. Також, на підставі наказу №44 про закріплення вантажного автомобіля, за водієм ОСОБА_8 був закріплений транспортний засіб MAN НОМЕР_31 та напівпричіп-контейнеровоз НОМЕР_5 та складено акт приймання-передачі вантажного автомобіля. Водій ОСОБА_8 фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків 04.09.2023 року, також даною системою «Е-ЧЕРГА» підтверджується перетин кордону 06.09.2023р. 
12. За період діяльності підприємства з ОСОБА_9 тричі укладались трудові відносин відповідно діючого законодавства України з обов`язковими відправленнями повідомлень про прийняття працівника на роботу в податкову службу. В акті зазначено, що 14.08.2023р. ОСОБА_9 було здійснено перевезення вантажів на автомобілі НОМЕР_34, але вказаний автомобіль в період з 01.08.2023р. по 22.08.2023р. не виїжджав та знаходився в гаражі за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 80, що підтверджується даними GPS звіту. Також, був укладений договір про надання послуг експедирування контейнеру OOLU9634030, послуги були надані в повному обсязі та підприємство здійснило оплату за надані послуги. 
13. 04.09.2023 року ОСОБА_11 був прийнятий на підприємство водієм автотранспортного засобу, наказ №23-к від 04.09.2023 року, було відправлено повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу України. Також, на підставі наказу №45 про закріплення вантажного автомобіля, за водієм ОСОБА_11 був закріплений транспортний засіб MAN НОМЕР_32 та напівпричіп-контейнеровоз BH9623XI та складено акт приймання-передачі вантажного автомобіля. Водій ОСОБА_11 фактично приступив до виконання своїх трудових обов`язків 04.09.2023 року, також даною системою «Е-ЧЕРГА», підтверджується перетин кордону 06.09.2023 року. 
В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_15 , здійснив перевезення на автомобілі BH28093IT, автомобіль з зазначеним державним номером не використовується в діяльності підприємства, зазначена інформація не відповідає дійсності. 
14. З ОСОБА_5 укладався трудовий договір відповідно діючого законодавства України з обов`язковим відправленням повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу. В акті зазначено, що 26.02.2024 року ОСОБА_5 здійснювалось перевезення вантажів на автомобілі НОМЕР_8 , але вказаний автомобіль в період з 25.02.2024р. по 01.03.2024р. не виїжджав та знаходився в гаражі за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 80, що підтверджується даними GPS звіту. 
15. З ОСОБА_7 укладався трудовий договір, відповідно діючого законодавства України з обов`язковим відправленням повідомлення про прийняття працівника на роботу в податкову службу. В акті зазначено, що 17.11.2023 року ОСОБА_7 здійснив перевезення вантажів на автомобілі НОМЕР_33 , але вказаний автомобіль в період з 17.11.2023р. по 22.11.2023р. не виїжджав та знаходився в гаражі за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 80, що підтверджується даними GPS звіту, а також був укладений договір про надання послуг експедирування контейнеру GESU1148677, послуги були надані в повному обсязі та підприємство здійснило оплату за надані послуги. 
Вирішуючи справу в межах спірних правовідносин, апеляційний суд вважає за необхідним наголосити, що головним питанням при вирішенні спірних правовідносин є встановлення наявності або відсутності фактичного  допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору,  фактичне виконання особою трудових  функцій   без оформлення трудових відносин.
Факт    допуску    особи    до роботи без оформлення трудового договору    повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові.
В акті, складеному контролюючим органом за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.
Так,  статтею 43 Конституції України  передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Визначення трудового договору міститься у частині першій  статті 21 КЗпП України  та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 24 КЗпП України  передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 17 червня 2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу»  установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у  статті 626 Цивільного кодексу України  (далі також  ЦК України). За вказаною нормо договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі  статтею 837 ЦК України  за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно зі  статтею 638 ЦК України  договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.
За положеннями частини першої  статті 854 ЦК України  замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи.
Відповідно до  статті 901 ЦК України  за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами  статті 902 ЦК України  виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша  статті 903 ЦК України).
Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16 червня 2020 року у справі  № 815/5427/17, від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17, від 13 червня 2019 року у справі № 815/954/18, у справі №1840/2507/18, у справі № 824/896/18-а та від 03 березня 2020 року у справі №1540/3913/18.
Характерними ж ознаками трудових відносин є:
систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);
підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;
виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327 (далі також Класифікатор професій);
обов`язок роботодавця надати робоче місце;
дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.
Такий висновок щодо застосування норм права неодноразово був викладений Верховним Судом у постановах від 14 травня 2020 року, від 09 липня 2020 року (справа №821/851/17), від 02 лютого 2021 року (справа №0540/5987/18-а) та інших постановах Верховного Суду.
В залежності від характеру трудових функцій, обсягу роботи, її систематичності та постійності (сезонності) тощо, трудові договори можуть укладатись на невизначений строк (безстроковий договір), на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (строковий договір) або ж на час виконання певної роботи. Таке правове регулювання трудових відносин щодо видів договорів наведено у  статті 23 КЗпП України.
Водночас, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17, від 06 березня 2019 року у справі № 802/2066/16-а, від 13 червня 2019 року у справі                            № 815/954/18, від 02 лютого 2021 року у справі № 0540/5987/18-а.
Верховний Суд зазначив, що особа має право реалізовувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового, водночас зазначене залежить від характеру праці і якщо ці відносини мають ознаки трудових, то відповідно до імперативних положень частини третьої  статті 24 КЗпП України  роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.
Відтак, визначальним для вирішення спору у цій справі є правильне встановлення змісту та сутності правовідносин, які виникли між ТОВ та водіями, а саме за правилами  КЗпП України  або  ЦК України.
Досліджуючи обставини по даній справі, колегія суддів зазначає, що з наданих ТОВ разових договорів про надання послуг вантажоперевезення вбачається, що в сукупності вони містять чіткі вимоги   до   виконавців щодо отримання результату надання послуг, зокрема, одноразове вантажоперевезення за певним маршрутом, тобто метою цих договорів є отримання певного матеріального результату, а не сам процес  праці.
Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту наданих договорів вбачається, що вони не містять ознак   трудових    договорів, зокрема обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, обов`язку дотримуватися правил внутрішнього  трудового  розпорядку, обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою, регламентації процесу    праці,    часу та тривалості робочого часу.
При цьому, з наданих цивільно-правових договорів та документів адміністративної справи про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про працю, передбаченого ч.2 ст.265 КЗпПУ, предметом цих договорів є фактично послуги водія, фізична особа самостійно не організовувала роботу, не мала у володінні транспортного засобу, не здійснювала його технічний огляд, виконувала роботу не на власний ризик та розсуд, а у підпорядкуванні ТОВ.
24.09.2024 року до Держпраці (з урахуванням додатків, наданих 25 та 26 вересня 2024 року) ТОВ були надані пояснення та надані акти виконаних робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами за 2023-2024 р. по деяким водіям, які складені, зокрема, - 01.07.2024 ( ОСОБА_6 , зі сплатою 21.08.2024), 02.07.2024 ( ОСОБА_1 ), 03.07.2024 ( ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зі сплатами 21.08.2024), 04.07.2024 ( ОСОБА_10 , зі сплатою 21.08.2024). 
Водночас, апеляційний суд вважає необхідним наголосити, що під час надання позивачем заперечення на акт контролюючого органу, які передували названим вище поясненням ТОВ до Держпраці, серед іншого, позивачем зазначалось, що деякі водії були найняті позивачем для виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Умовами цих цивільно-правових договорів встановлено, що розрахунок з виконавцем відбувається на підставі підписаного акту приймання-передачі наданих послуг та виставленого рахунку на оплату.
Разом з цим, до заперечень акту перевірки ТОВ не було надано відомостей та підтверджень складання актів виконаних робіт та подальшої сплати за такі роботи, що ставить під сумнів дійсність цих цивільно-правових договорів.
Для з`ясування наведених вище обставин, апеляційним судом було зобов`язано ТОВ надати до суду інформацію щодо правовідносин 16 водіїв з товариством.
На вимогу суду, позивачем були надані такі відомості у формі таблиці, які не спростували порушень ТОВ законодавства про працю, яке зафіксоване актом фактичної перевірки контролюючим органом. Так, позивачем не надано ні зазначені цивільно-правові договори, ні підтверджень щодо складання актів виконаних робіт по цим договорам, тощо.
ТОВ не заперечується факт того, що перевезення здійснювалися 16-ма водіями без оформлення трудового договору.  
Більшість водіїв були прийняті на роботу на підставі наказу та повідомлення контролюючого органу про прийняття водія на роботу в інший період.  
Водночас, Верховним Судом  було неодноразово висловлено позицію, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стосовно тверджень ТОВ щодо не виконання посадових обов`язків водіями, які зазначені у вантажних митних деклараціях (ВМД), колегія суддів вважає необхідним зазначити про наступне.
Відповідно до положень Глави 1 Розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну № 651 від 30.05.2012 (Порядок № 651), графа 50 «Принципал» заповнюється, якщо здійснюється переміщення митною територією України. 
У графі згідно з додатком до цього Порядку зазначаються відомості про перевізника товарів, задекларованих у митній декларації (МД), номер його телефону в міжнародному форматі (з урахуванням коду країни та населеного пункту або мережі оператора мобільного зв`язку) та відомості про фізичну особу, що приймає задекларовані товари до перевезення: прізвище, власне ім`я, серія та номер паспорта (для громадян нерезидентів: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), громадянство, реквізити паспортного документа або документа, що його замінює). 
Окрім цього, відповідно до положень правил заповнення Графи D/J «Контроль митницею відправлення/призначення» митної декларації Глави 3 Розділу ІІ Порядку № 651, «Печатка» - у разі застосування МД на паперовому носії проставляється відбиток штампа ПМК посадової особи митниці, що прийняла МД до оформлення, під ним (поряд з ним) - відбиток особистої номерної печатки посадової особи митниці, що завершила митне оформлення. 
Слід наголосити, що у разі виконання митних формальностей та завершення митного оформлення за МД АСМО (Автоматизована система митного оформлення) в автоматичному режимі зазначається запис «Автоматичний випуск», при цьому документ сформований в системі «Електронний суд» 07.03.2025 14 прізвища, дані про штамп ПМК та особисті номерні печатки посадових осіб митниці не зазначаються, відповідно до положень правил заповнення Графи D/J «Контроль митницею відправлення/призначення» митної декларації Глави 3 Розділу ІІ Порядку № 651. 
Матеріалами справи підтверджено, що на кожній вищенаведеній ВМД, які надані фахівцями ГУ ДПС в Одеській області, зазначені дані про штамп ПКМ та ОНП. 
При цьому, з метою визначення згідно із п.187.1 ст.187 ПКУ дати виникнення податкового зобов`язання з ПДВ у разі експорту товарів, датою оформлення митної декларації вважається дата завершення процедури митного оформлення експортної операції, яка визначається за фактом проставлення посадовою особою митного органу на всіх аркушах такої декларації відбитку особистої номерної печатки, а в разі електронного декларування - за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (роз`яснення ПМУ ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.11.2022).
Тобто, станом на момент прийняття та оформлення ВМД та вантажу, після якого виникає податкове зобов`язання, ТОВ визначає відповідальну особу, яка є водієм та приймає задекларовані товари до перевезення, що підтверджує факт перетину кордону названими вище водіями, які здійснювали вантажні перевезення на виконання зобов`язань з ТОВ.
Отже, приймаючи до уваги усе вищезазначене, колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи доведено відсутність     трудових відносин    між вказаними особами та  позивачем,    що є ключовою вимогою для притягнення особи    до    відповідальності, передбаченої  ст.265 КЗпП України
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП 2020" - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року - без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

          Повний текст постанови складено: 10.07.2025 року

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький