УХВАЛА
06 серпня 2025 року 
м. Київ
справа № 344/1415/22
провадження № 61-9585ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Струць Тетяни Ігорівни, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Туристичне агентство «Оле-Тур», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур» про захист авторського права.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . Стягнуто з ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур» на користь ОСОБА_1 6 000,00 грн, 2 977,20 грн судового збору; зобов`язано відповідача опублікувати на особистому сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом місяця відомості про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року в оскаржуваній частині залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій 24 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Струць Т. І., просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2025 року в частині розміру компенсації, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
До суду касаційної інстанції має бути подана касаційна скарга, вимоги до форми та змісту якої закріплені у статті 392 ЦПК України.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Струць Т. І., не відповідає вимогам, визначеним пунктом 5 частини другою статті 392 ЦПК України.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (частина друга статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України заявник має зазначити відомості про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах.
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, з одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи. 
ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Струць Т. І., узагальнено вказує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права. Разом з тим, заявник посилається на те, що  суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі                                     № 344/1415/22. Однак за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень зазначена справи ніколи Верховним Судом не розглядалася і судове рішення у цій справі Верховним Судом не ухвалювалося, отже очевидно не може підтверджувати підстави касаційного оскарження. 
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі № 344/1415/22, очевидно безпідставно посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду висновку Верховного Суду у цій же справі № 344/1415/22.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що визначені процесуальним законом. Верховний Суд є судом права і здійснює перегляд постановлених та оскаржених судових рішень повністю лише у питанні правильності застосування судами норм права.
Разом з тим учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку
Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при зверненні до суду касаційної інстанції, не обґрунтував належним чином підстави касаційного оскарження судових рішень, послався на неіснуючу постанову Верховного Суду у цій же справі № 344/1415/22, подана касаційна скарга підлягає поверненню заявнику. 
За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до Верховного Суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Струць Тетяни Ігорівни, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Туристичне агентство «Оле-Тур», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторського права - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                             Є. В. Синельников