П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3813/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Нагірняк Микола Федорович 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
09 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати з 01.01.2024 мінімальної пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.01.2024 провести нарахування та виплату мінімальної пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 08.11.2019 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1058-IV, розмір якої з 01.03.2023 становить 250,39 грн., що відображено у відповідному розрахунку, копія якого долучена до позову та досліджена судом.
15.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії та її виплату в розмірі не меншому ніж розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.
Листом від 16.02.2024 позивачу було роз`яснено про відсутність підстав для такого перерахунку, так як загальний розмір пенсійних виплат позивача на даний час становить 5826,15 грн.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а відтак відсутності підстав для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Згідно матеріалів справи страховий стаж позивача становить 22 роки 10 місяців 4 дні, що є меншим за 30 років.
При цьому за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" (ч.3 ст.28 Закону №1058-IV).
Тобто, вказаними правовими нормами статті 28 Закону №1058-IV чітко врегульовано алгоритм встановлення мінімального розміру пенсії із врахуванням страхового стажу, досягнення 65 річного віку та періоду призначення пенсії.
За приписами вказаних правових норм особа, якій призначена пенсії у відповідності до вказаного Закону після 01.01.2018 і страховий стаж якої є (для жінок) меншим за 30 років має право на встановлення мінімального розміру пенсії в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, лише після досягнення такою особою 65 річного віку.
Отже, в розумінні вимог ст.28 Закону №1058-IV позивач, в якої страховий стаж становить 22 роки 10 місяців 4 дні і якій пенсія призначена після 01.01.2018 (08.11.2019) набуде право на встановлення мінімального розміру пенсії в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, лише після досягнення 65 річного віку.
До досягнення цього віку позивач у відповідності до вимог ч.3 ст.28 Закону №1058-IV має право на призначення державної соціальної допомоги на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 передбачено, що з 1 березня 2023 року особам, які отримують пенсію, не працюють, не проводять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника наслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, окрім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної державної адресної допомоги, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» не досягає 2520 грн. – надається щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. 
Якщо в осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, страховий стаж становить менше ніж 35 років у чоловіків і менше ніж 30 років у жінок, щомісячна доплата до пенсії встановлюється в розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з розміру, передбаченого в абзаці четвертому цього пункту (3000 гривень). При цьому розмір пенсійної виплати за наявності страхового стажу не менше ніж 25 років у чоловіків і не менше ніж 20 років у жінок із числа осіб у віці від 75 до 80 років не може бути меншим, ніж 3000 гривень.
Отже при вирішенні питання щодо встановлення позивачу доплати до пенсії обов`язково враховувалася б зазначена доплата, передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Крім того пункт 7 постанови № 168 втратив чинність на підставі Постанови КМ № 185 від 23.02.2024.
На виконання рішення Житомирського окружного суду від 30.11.2022 у справі № 240/18881/22 та з урахуванням вимоги державного виконавця 25.07.2022 проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням підвищення непрацюючому пенсіонеру який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якої встановлено законом на 01 січня календарного року, а саме з 01.01.2022 - 2481,00 грн., а з 01.01.2023 – 2684,00 грн. 
Відтак розмір пенсійної виплати становить 5826,15 грн., в тому числі 5368,00 грн. підвищення як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.
Отже після перерахунку пенсії позивача, проведеного на виконання рішення суду, загальний розмір пенсійної виплати, з урахуванням підвищення як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, став більшим, ніж 2520,00 грн, тому доплата, зокрема, до мінімальної пенсійної виплати 2093,00 грн, а також до 2520,00 грн, яка передбачена Постановою не проводиться.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.