ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2025 р.                                                                     Справа №909/321/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді                                                                Галушко Н.А.
суддів                                                                                       Желіка М.Б.   
                                                                                                     Орищин Г.В.
секретар судового засідання – Голубінка М.В.

за участю представників учасників процесу:
представник позивача –  Конопліцький І.В.
представник відповідача – не з`явився
представник КП "Калуська Енергетична компанія" – Боднар Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу АТ  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від   15.04.25 (вх. № ЗАГС 01-05/1160/25 від 15.04.25)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 (повну ухвалу складено та підписано 09.04.2025, суддя О.В. Рочняк)
у справі № 909/321/21
за позовом: АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
до відповідача:  Комунального підприємства "Водотеплосервіс",
про: стягнення 11 842 207 грн. заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи, клопотання позивача  та ухвали суду першої інстанції.
В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа №909/321/21 за позовом   Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ( далі – АТ "НАК "Нафтогаз України", позивач)  до Комунального підприємства "Водотеплосервіс" (далі - КП "Водотеплосервіс", відповідач) про стягнення 11 842 207 грн основного боргу за договором постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10 2018 .
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 у справі №909/321/21 позов задоволено, стягнуто з КП "Водотеплосервіс"  на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 11 842 207 грн основного боргу та 177 633 грн 11 коп. судового збору.
На виконання вказаного рішення 21.10.2021 Господарський суд Івано-Франківської області видав відповідний наказ.
23.12.2021 між АТ "НАК "Нафтогаз України", АТ "Укргазвидобування", департаментом фінансів Івано-Франківської ОДА, фінансовим управлінням Калуської міської ради та КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради укладено договір про організацію взаєморозрахунків №124/1340, п.6. якого сторони погодили, що відповідач у даній справі перераховує на рахунок позивача кошти для погашення заборгованості за природний газ, зокрема, згідно з договором постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10 2018 в сумі 11 842 207 грн.
Позивач підтверджує, що основна заборгованість за договором, яка стягнута рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 у справі №909/321/21, повністю погашена КП "Водотеплосервіс".
02.03.2023 державним виконавцем Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП№71160993 з виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №909/321/21 від 21.10.2021 про стягнення 177 633 грн 11 коп. судового збору.
24.03.2025 АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до місцевого господарського суду з заявою від 21.03.2025 (вх.№4747/25) про заміну сторони (боржника) у наказі суду від 21.10.2021 у справі №909/321/21 - КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради його правонаступником - КП "Калуська Енергетична компанія" Калуської міської ради на підставі ч. 3  ст. 22 Закону України "Про теплопостачання".
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/321/21 у задоволенні заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" від 21.03.2025 (вх.№4747/25 від 24.03.2025) про заміну сторони (боржника)  виконавчого провадження відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що виконавче провадження №71160993 по виконанню судового наказу від 21.10.2021 №909/321/21 відкрито тільки на суму судового збору, який не є зобов`язанням у розумінні положень  ст. 509 Цивільного кодексу України, а також не є борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що, відповідно до ч. 3  ст. 22 Закону України "Про теплопостачання", є підставою для правонаступництва, а тому підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні №71160993 немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
АТ "НАК "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу від 15.04.25, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/321/21 в повному обсязі та замінити сторону (боржника) виконавчому документі - наказі суду від 21.10.2021 у даній справі - КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради  його правонаступником - КП "Калуська Енергетична компанія" Калуської міської ради.
Вимоги апелянта обгрунтовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що постановою Верховного Суду від 26.02.2025 залишено без змін  постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2024  у справі № 909/786/23, якою замінено боржника – КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради на КП "Калуська Енергетична компанія" у виконавчому провадженні № 74866664 з примусового виконання наказу від 16.02.2024  у справі № 909/786/23 щодо стягнення з боржника, в тому числі, 622 051,25 грн судового збору.
Оскільки заборгованість у даній справі виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10.2018, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни правонаступником боржника у виконавчому провадженні.
КП "Калуська Енергетична компанія" подало письмові пояснення, в яких просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/321/21 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зазначає, що постанова Верховного Суду у справі № 909/786/23, на яку посилається апелянт, не містить сформованої та обґрунтованої правової позиції стосовно правонаступництва саме щодо судового збору, як елементу зобов`язання. У цій справі суд лише констатував факт заміни сторони, не надаючи розгорнутої правової оцінки характеру зобов`язань, що підлягають переведенню, та їх правовій природі. Водночас, Верховним Судом  у постанові від 11.09.2018 у справі №922/1362/17 сформовано правовий висновок про те, судовий збір не може бути автоматично переведений на нового боржника виключно на підставі факту передання майна згідно із ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про теплопостачання».

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025  справу №909/321/21 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 (з врахуванням ухвали суду від 23.04.2025) апеляційну скаргу АТ "НАК  "Нафтогаз України" залишено без руху з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК  "Нафтогаз України"  на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/321/21 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.05.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.05.2025 задоволено заяву представника КП "Калуська Енергетична компанія" - адвоката Бондаря Р.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 за клопотанням представника КП "Калуська Енергетична компанія"  розгляд справи відкладено на 03.06.2025.
В судове засідання прибули представник позивача та КП "Калуська Енергетична компанія".
Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні повторно не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у  статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2  статті 202 ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи положення  статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника відповідача.
В судовому засіданні 03.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до приписів  статті 334 ГПК України  у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За приписами  статті  52  ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України     допускається на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав     між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Здійснення правонаступництва є результатом наявності визначеного юридичного складу, тобто сукупності юридичних фактів, необхідних і достатніх для того, щоб отримати відповідний ефект - наступництво в правах та обов`язках. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №264/5957/17 зауважила, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.
Верховний Суд неодноразово зазначав про існування універсального та сингулярного правонаступництва (постанови Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 925/436/22, від 12.08.2021 у справі № 910/4288/20).
Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша     статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга     статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті     104, статті     106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.
Сингулярне правонаступництво, на відміну від універсального, не охоплює переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника, а тому іменується частковим правонаступництвом, і відбувається заміною осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону. Тобто, це можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами, зокрема у договорі відступлення права вимоги.
В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17).
Звертаючись з заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні у даній справі правонаступником, позивач покликався на те, що постановою Верховного Суду від 26.02.2025 залишено без змін  постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 29.10.2024  у справі № 909/786/23, якою замінено боржника – КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради на КП "Калуська Енергетична компанія" у виконавчому провадженні № 74866664  на підставі ч. 3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання".
Так, у справі № 909/786/23 судами встановлено, що Калуська міська рада 29.07.2021 ухвалила рішення №653 "Про передачу комунального майна КП "Калуська енергетична компанія" Калуської міської ради”, яким вирішила: КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради передати КП "Калуська енергетична компанія" Калуської міської ради” майно згідно з додатком; закріпити на праві господарського відання за КП "Калуська енергетична компанія" Калуської міської ради, майно визначене в п.1 цього рішення.
В переліку комунального майна, що вилучається з господарського відання КП "Водотеплосервіс" Калуської міської ради та передається в господарське відання КП "Калуська енергетична компанія" Калуської міської ради зазначено, в тому числі, теплові мережі, будівлі теплового розподільчого пункту, обладнання теплового розподільчого пункту, що є індивідуально визначеним майном.
На підставі рішення Калуської міської ради від 13.09.2021 №800 виробником, виконавцем, надавачем послуг з виробництва теплової енергії, постачання теплової енергії від квартальних котелень та теплотранспортуючою організацією, що здійснює транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами є КП "Калуська енергетична компанія" Калуської міської ради.
На підставі рішення Калуської міської ради від 13.10.2022 №1664 КП "Калуська енергетична компанія" Калуської міської ради визначено теплотранспоруючою організацією, що здійснює транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, що є комунальною власністю.
Відповідно до ч. 3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання"  у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником  за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).
Ця норма передбачає особливий вид правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно в користування. При цьому вагомим є визначення конкретних видів зобов`язань суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, якими є саме зобов`язання з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання.
Як встановлено судом та не заперечується позивачем, заборгованість у сумі 11 842 207 грн за договором постачання природного газу №6438/18-ТЕ-15 від 04.10.2018, яка стягнута рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.09.2021 у даній справі, повністю сплачена відповідачем - КП "Водотеплосервіс" згідно договору про організацію взаєморозрахунків №124/1340 від 23.12.2021.
Виконавче провадження №71160993 відкрите Калуським ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області по виконанню наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.10.2021 №909/321/21 виключно на суму судового збору - 177 633 грн 11 коп.
Водночас, згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, заміна сторони у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, в тому числі щодо стягнення/відшкодування судового збору, характеру цивільно-правових не мають.
Обов`язок сплатити судовий збір за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів, не є за своє суттю цивільним чи господарським зобов`язанням, і включається до складу судових витрат, а не до предмету і ціни позову (саме які виникають з цивільних та господарських правовідносин), і, відповідно, його процесуальний розподіл судом за результатами вирішення господарського спору між сторонами процесу в межах "позивач-відповідач" не є виникненням саме господарського чи цивільного зобов`язання в межах "кредитор-боржник".
Сплата суми судового збору не є зобов`язанням в розумінні положень  статті 509 Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 28.03.2018 у справі № 906/110/16, від 05.04.2018 у справі № 923/607/16 та від 27.03.2019 у справі №910/386/17, від 03.07.2019 у справі №910/9549.
Оскільки, виконавче провадження №71160993 відкрите державним виконавцем виключно на суму судового збору, який за своєю правовою природою не є    заборгованістю за зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у даному випадку особливого виду правонаступництва між КП "Водотеплосервіс" та  КП "Калуська Енергетична компанія" відповідно до ч. 3  ст. 22 Закону України "Про теплопостачання"  та, як наслідок, відмову у задоволенні заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження.
Покликання скаржника на постанову Верховного Суду від 26.02.2025 у справі №909/786/23 судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки у вказаній справі судом замінено боржника - КП "Водотеплосервіс" на КП "Калуська Енергетична компанія" у виконавчому провадженні, відкритому на примусове виконання судового рішення щодо стягнення з КП "Водотеплосервіс" заборгованості з оплати спожитого енергоносія, тобто зобов`язань, передбачених частиною третьою  статті 22 Закону України "Про теплопостачання",  в сумі 41 470 083,46 грн та 622 051,25 грн судового збору.
Водночас, як зазначалось вище, у даній справі боргові зобов`язання відповідача (КП "Водотеплосервіс") з оплати спожитого енергоносія погашені в повному обсязі.
Таким чином, постанова Верховного Суду від 26.02.2025 у справі  №909/786/23, на яку посилається скаржник,  не є релевантною до обставин цієї справи, а доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування. 
  Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до  ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись ст.ст.    129,   236,    269,    270,   271,  275,    276,    281,    282,    284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ 

1. Апеляційну скаргу АТ  "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від   15.04.25 (вх. № ЗАГС 01-05/1160/25 від 15.04.25)  залишити без задоволення.
2. Ухвалу  Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2025 у справі №909/321/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.
5. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської  області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 16.06.2025

Головуючий суддя                                                                      Галушко Н.А.

суддя                                                                                          Желік М.Б.

суддя                                                                                          Орищин Г.В.