ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3402/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: С.В. Кисіль

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:                    
Судді-доповідача:                                                                                                                          Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                   Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:
- скасувати рішення ГУ ДПС у м. Києві від 29 січня 2021 року № 9/26-15-24-17-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку позивача;
- зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві відновити реєстрацію ФОП ОСОБА_1 в якості платника єдиного податку в Реєстрі платників єдиного податку з 01 січня 2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення від 29 січня 2021 року №9/26-15-24-17-26/ НОМЕР_1 , яким позивача виключено з реєстру платників єдиного податку, є протиправним і таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню. Також позивач вказує, що не займається жодним з видів діяльності, які підпадають під обмеження для застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності та сплати єдиному податку. Також вказує на порушення відповідачем процедури виключення з реєстру платників єдиного податку.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представником Головного управління ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій останній просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги статті 299.11 Податкового кодексу України не покладають на Головне управління ДПС у м. Києві обов`язку приймати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку лише за умови проведення документальної перевірки.
Апелянт стверджує, що твердження суду першої інстанції про відсутність посилання в рішенні на акт перевірки є безпідставними, оскільки аналізуючи норми законодавства, можна зробити висновок, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку приймається виключно на підставі акту перевірки.
Також апелянт наголошує, що позивачем пропущено процесуальний строк для звернення до суду.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025 та від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві, призначено розгляд справи у порядку письмового провадження.
Від фізичної особи-підприємця 20.05.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Заперечує проти доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (3 група, 5 %). Реєстраційні дані ФОП ОСОБА_1 містять такий вид діяльності згідно з КВЕД, як: « 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами».
Головним державним ревізором-інспектором відділу ведення реєстру платників єдиного податку фізичних осіб управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у м. Києві Косовою О. О. 08 грудня 2020 року на підставі пункту 299.10 і пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи ОСОБА_1., за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки від 08 грудня 2020 року №2440/26-15-33-16-11/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що платником податків порушено умови застосування спрощеної системи оподаткування, а саме: абзац 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання) 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами. Перелік документів та відомості з інформаційних баз даних, використаних під час проведення перевірки: АІС «Податковий блок»; дані інтегрованої картки платника єдиного податку, виписки Державної казначейської служби України, данні з державного реєстру платників єдиного податку; данні з ЄДР: податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 07 жовтня 2020 року № 9255588880; заява про право застосування спрощеної системи оподаткування від 12 червня 2018 року № 265118133022.
На підставі зазначеного акта камеральної перевірки, за результатами адміністративного оскарження та з огляду на наведене порушення, ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 29 січня 2021 року № 9/26-15-24-17-26/2818608533, яким відповідно до пунктів 299,10, 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Кодексу, прийнято рішення про анулювання шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 31 грудня 2020 року.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Разом з тим, належних доказів проведення документальної перевірки позивача відповідачем до суду не надано.
Суд зазначив, що відповідач здійснив анулювання реєстрації позивача в якості платника єдиного податку та виключено його з Реєстру платників єдиного податку з  31 грудня 2020 року, тобто до прийняття самого рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку від 29 січня 2021 року, що є порушенням абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 та пункту 5 підпункту 298.2.3 статті 298 ПК України
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.
Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України можливе лише під час проведення перевірок.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2025 року у справі № 160/21398/24 при розгляді подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 813/4266/17, від 24 січня 2019 року у справі № 813/1346/18, від 05 лютого 2019 року у справі № 805/206/17-а, від 26 лютого 2019 року у справі № 805/1396/17-а.
Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять доказів проведення документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , натомість акт перевірки від 08.12.2020 №2740/26-15-33-16-11/ НОМЕР_1 за результатами якого прийняте спірне рішення, вказує на те, що відповідач здійснив камеральну перевірку правомірності застосування позивачем спрощеної системи оподаткування.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущення відповідачем порушення процедури проведення перевірки, її підстав, що призводить до визнання протиправними її результатів та як наслідок про необхідність визнання протиправним та скасування спірного рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку, з чим погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення спору, й підлягає першочерговому дослідженню.
Отже, з урахуванням того, що при оскарженні рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками податкової перевірки, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів вважає, що встановлені обставини щодо неправомірності проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої й було прийнято спірне рішення, є достатніми для висновку про їх протиправність.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 27 травня 2021 року у справі № 320/2460/19 та від 29 липня 2021 року у справі № 320/2460/19, від 28 грудня 2022 року у справах № 420/22374/21, № 640/25793/21, № 160/14248/21.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи частини п`ятої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Головним управлінням ДПС у м. Києві в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована на виконання частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки порушення порядку проведення контрольного заходу за таких обставин позбавляє суд процесуальної можливості прийняти акт перевірки як допустимий доказ, а тому висновки контролюючого органу про наявність в діях позивача порушень норм податкового законодавства є передчасними, а оскаржуване позивачем рішення неправомірним.
При цьому, колегія суддів вважає за потрібне наголосити на тому, що дотримання контролюючим органом вимог закону при призначенні і проведенні перевірки надає акту перевірки статусу належного та допустимого доказу, а контролюючий орган після усунення обставин, встановлених в даному судовому рішенні не позбавлений можливості провести перевірку позивача з дотриманням вимог податкового законодавства та за результатами якої прийняти законні та обґрунтовані рішення.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 29 січня 2021 року № 9/26-15-24-17-26/2818608533 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з чим погоджується і колегія суддів.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Суд першої інстанції ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 визнав поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у  м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії в адміністративній справі  № 640/3402/22.
Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач не отримував рішення ГУ ДПС у м. Києві від 29 січня 2021 року № 9/26-15-24-17-26/2818608533 про виключення з реєстру платників єдиного податку позивача, протягом 2021 року позивач продовжував подавати податкові декларації платника єдиного податку за І квартал, за півріччя, за три квартали, річну  2021 року, а відповідач продовжував приймати декларації платника єдиного податку позивача, про існування оскаржуваного рішення позивач дізнався після отримання відповіді 30 листопада 2021 року, наданої на запит з копіями оскаржуваного рішення та акту камеральної перевірки, а тому причини пропуску строку звернення до суду є поважними та підлягають поновленню.
Апелянт жодним чином не спростував висновки суду першої інстанції щодо вищевказаних обставин.
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі №640/3402/22 -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                                                                                          О.М.Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                 Т.Р.Вівдиченко

                                                                                                                                                                                                     І.О.Грибан