П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/1297/25	

Перша інстанція: суддя Бабенко Д.А.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 420/1297/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у видачі довідок про складові заробітної плати державного службовця від 20.12.2024 №1500-0805-8/195421 та від 14.01.2025 №1500-0306-8/9216;
- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 06.11.2024 №9513770822121 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності, згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності, згідно Закону України “Про державну службу”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати довідки ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2023 року та січень 2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати довідки ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, інші виплати) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2023 року та січень 2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу”, починаючи з дня звернення – 30.10.2024, а також здійснити перерахунок пенсії державного службовця з урахуванням виданих довідок про складові заробітної плати державного службовця з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Одеській області (далі — управління) та отримує пенсію як особа з інвалідністю II групи відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позивач вважає, що він має право на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України “Про державну службу”, у зв`язку з чим звернувся із заявами до управління Пенсійного фонду України для отримання довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України “Про державну службу”.
Як повідомляє позивач, листом “про надання довідки” від 29.10.2024 №132-Ф, управлінням довідку надано не було, а лише надано інформацію про складові заробітної плати. 
У позові зазначається, що 30.10.2024 позивач звернувся до управління з заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України “Про державну службу”, натомість, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 06.11.2024 № 951370822121 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу”, у зв`язку з неналежною формою довідки.
В подальшому, як вказує позивач, з метою отримання відповідних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області направлено адвокатські запити щодо видачі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2023 року та січень 2024 року. Однак, листом управління від 20.12.2024 №1500-0805-8/195421 та від 14.01.2025 №1500-0306-8/9216, відмовлено у видачі таких довідок у зв`язку з відсутністю підстав для їх видачі.
На переконання позивача, винесені відмови суперечать діючому законодавству та грубо порушують конституційні права позивача з наступних підстав.
Так, позивач вважає, що п. 10, 12 розд. XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIH передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХН та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХН у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХН та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХН у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
На переконання позивача, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХН, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як вказує позивач, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позивач зазначає, що за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-ІV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів 1 або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Як вказує позивач, загальний стаж державної служби у нього складає понад 20 років, що не заперечується управлінням.
Окрім того, на думку позивача, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Позивач зауважує, що подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від І9.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17 та від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.
Позивач також вказує, що відповідно до пункту 4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати прані, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На думку позивача, пенсія державного службовця особі, яка на час звернення за призначенням пенсії не є державним службовцем, призначається із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої цією особою було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Однак, на думу позивача, орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для громадян тлумаченню законодавства України.
Як вказано у позові, відповідно до записів в трудовій книжки позивач працював в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області на посаді державного службовця, про що, зокрема, свідчить запис про присвоєння рангу державного службовця.
Отже, на переконання позивача, належним органом, який має видати довідки про складові заробітної плати державного службовця є Головне управління Пенсійного фонду У країни в Одеській області.
07.02.2025 представник відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав відзив на позовну заяву та витребувані судом документи. 
У відзиві відповідач, з покликанням на фактичні обставини справи та норми Закону України “Про державну службу”, “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” зазначає, що позивачу з 15.01.2015 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 3723, яка виплачувалася по 30.09.2017 до моменту переведення позивача на пенсію за нормами Закону № 1058. 
Отже, на переконання відповідача, позивачем було реалізоване своє право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723.
Враховуючи викладене, на думку відповідача, позивач не належить до кола осіб, для яких законодавством збережене право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 1058.
Відповідач також зазначив, що позивач просить суд перевести його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723. Як вже було зазначено вище, чинним законодавством передбачено право на перше призначення пенсії виключно для двох категорій осіб:
1) які станом на 01.05.2016 мали 10 років стажу державної служби та були чинними державними службовцями;
2) які станом на 01.05.2016 мали 20 років стажу державної служби та не перебували на посадах державної служби.
Відповідач вважає, що для таких осіб право на призначення пенсію при цьому збережено виключно у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців.
В той же час, пенсія по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723 призначалася за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Таким чином, на переконання відповідача, за дотримання певних умов, законодавцем було збережено виключно право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723. Право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 3723 при цьому не зберігається взагалі. Враховуючи викладене, оскільки позивач вже реалізував своє право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, відсутні правові підстави для переведення її на пенсію за нормами Закону №3723.
Відповідач також зауважив, що відповідно до п. 5 Порядку №622, довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII “Про державну службу” та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця. 
Отже, як вказує відповідач, довідки про заробітну плату державних службовців видаються виключно для призначення пенсії згідно ст. 37 Закону №3723 та не можуть бути видані для перерахунку призначеної в минулому пенсії. 
Відповідач вважає, що, оскільки позивач отримував пенсію за Законом №3723 в період з 15.01.2015 по 30.09.2017, тобто вже в період дії Закону №889, позивач не має права на повторне призначення цього виду пенсії, а отже і права на видачу довідки про заробітну плату для призначення пенсії. Оскільки питання видачі довідок про заробітну плату державних службовців з 01.01.2024 регулюється виключно Порядком №622, та враховуючи наявні у такому Порядку вимоги для видачі довідки (виключно для першого призначення), Головне управління правомірно відмовило у видачі позивачу відповідних довідок.
Враховуючи наведене у відзиві, відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
10.07.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли додаткові документи, які витребовувались судом.
20.02.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Міністерство соціальної політики України.
Ухвалою від 28.02.2025 суд задовольнив клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вх.№ЕС16133/25 від 20.02.2025) про залучення до участі у справі №420/1297/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства соціальної політики України та залучив до участі у справі №420/1297/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмета спору на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України.
28.02.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що з 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється виключно відповідно до положень Закону №1058, проте у осіб, які станом на 01.05.2016 мали достатній стаж на посадах державної служби (10 років для осіб, які є чинними державними службовцями та 20 років для осіб, які були звільнені з державної служби), зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.
Отже, на думку позивача, вказане тільки підтверджує його право на призначення пенсії як державного службовця, оскільки він повністю підпадає під вищевказані норми.
За твердженням позивача, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Як стверджує позивач, загалом його стаж державної служби складає понад 20 років, що також не заперечується управлінням. Однак, зважаючи на доводи відповідача, зазначені у відзиві, управління на свій розсуд трактує норми законодавства та спотворює їх значення.
Так, як вказує позивач, управління дійшло висновку, що ст.37 Закону №3723 розповсюджується лише на тих осіб, яким такий вид пенсії до 01.05.2016 не призначався, тобто які не змогли реалізувати своє право на призначення пенсії через зміни у законодавстві, а відмова обґрунтовується тим, що позивач вже реалізував своє право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723, а тому відсутні правові підстави для переведення позивача на пенсію за нормами Закону №3723.
На думку позивача, така позиція управління прямо порушує норми Конституції України, законодавства України та права громадян у сфері соціального забезпечення.
Щодо підстав для відмови у видачі довідок, позивач зазначив, що оскільки він звертався за переведенням з пенсії по інвалідності згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу”, то управління має здійснити саме призначення пенсії іншого виду та іншого Закону.
Додатково позивач зауважив, що у своєму відзиві управління посилається на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.05.2024 у справі №120/3453/24 та вводить суд в оману, оскільки вказане рішення зовсім не стосується даного спору, а відмова у задоволенні позову, а саме у переведенні з пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VII на пенсію за віком як державному службовцю згідно Закону України “Про державну службу”, з урахуванням нових довідок, обґрунтована тим, що позивач станом на 01.05.2016 не мала 20 років стажу на відповідних посадах державної служби.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відзив на позовну заяву не подав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28.03.2025 у справі № 420/1297/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про складові заробітної плати державного службовця.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати державного службовця на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, інші виплати) у відповідності до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 “Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб”.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що довідки про заробітну плату державних службовців видаються виключно для призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723 та не можуть бути видані для перерахунку призначеної в минулому пенсії;
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за інвалідністю відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (т.1 а.с.16).
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №746891 від 12.01.2015, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання (т.1 а.с.14-15).
Згідно з записом у трудовій книжці позивача, позивач звільнений з посади начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 14.01.2015 у зв`язку з виходом на пенсію державного службовця по інвалідності (т.1 а.с.47).
Відповідно до матеріалів справи, позивач 22.10.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про надання довідки про посадовий оклад та складові заробітної плати посади начальника управління справами Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області станом на 31.12.2023 (т.1 а.с.96).
У відповідь на заяву позивача від 22.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відповідь від 29.10.2024 №132-Ф (т.1 а.с.17;97), в якому зазначило, що станом на 31.12.2023 складові по заробітній платі по відповідній посаді начальна управління адміністративного забезпечення Головного управління ПФУ в Одеській області становлять:
посадовий оклад – 9000,00 грн;
ранг – 500,00 грн;
надбавка за вислугу років – 4500,00 грн;
надбавка за інтенсивність праці – 40500,00;
премія – 1800,00 грн.
30.10.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №8730, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до довідки №132-Ф від 29.10.2024 (т.1 а.с.98-99).
У поданій заяві у графі “Інші відомості, необхідні для призначення (перерахунку, поновлення) пенсії, переведення з одного виду на інший” позивач зазначив: “…Наполягаю на проведенні перерахунку відповідно до довідки 132-Ф від 29.10.2024…”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.11.2024 №951370822121 (т.1 а.с.18-19;100-102) позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, оскільки відсутні документи для проведення даного перерахунку. У вказаному рішенні зазначено, що до поданої заяви додана довідка №132-ф від 29.10.2024, що не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, які необхідні для призначення пенсії як державному службовцю.
В подальшому, позивач 07.11.2024 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеські області із заявою (вх.№47693 від 07.11.2024) про надання довідок про складові заробітної плати по відповідній посаді начальника управління справами Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області станом на 31.10.2024 (т.1 а.с.20; 92), а також із заявою (вх.№47689/8 від 07.11.2024) про надання довідки про складові заробітної плати помісячно за 60 календарних місяців роботи підряд перед звільненням з посади начальника управління справами Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області із зазначенням усіх сум виплат, з яких сплачений ЄСВ (т.1 а.с.22;93).
У відповідь на заяву позивача від 07.11.2024 (вх.№47693 від 07.11.2024), Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відповідь від 12.11.2024 №139-Ф, в якій зазначило, що в Головному управлінні ПФУ в Одеській області згідно штатного розпису відсутня посада начальника управління справами (т.1 а.с.21).
На заяву позивача від 07.11.2024 (вх.№47689/8 від 07.11.2024), Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відповідь від 12.11.2024 №140-Ф, в якій, зокрема зазначено, що позивач у період з 15.01.2015 до 30.092017 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу”, а тому відсутні підстави для видачі довідок про заробітну плату державного службовця (т.1 а.с.23-24).
В подальшому, представник позивача адвокат А.В. Вейко звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з адвокатським запитом від 16.12.2024 (вх.№53095/8 від 16.12.2024) (т.1 а.с.87), в якому зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Однак, має стаж державної служби понад 20 років, починаючи з 14.01.2015 звільнений з посади начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців визначені Законом України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), який втратив чинність з набранням з 01.05.2016 чинності Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 N 889-VIII.
З метою реалізації прав на пенсійне забезпечення осіб, на яких розповсюджується норми Закону України “Про державну службу”, представник позивача просила надати:
довідку на ім`я ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на січень 2024 року;
довідку на ім`я ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, інші виплати) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на січень 2024 року;
довідку на ім`я ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2024 року;
довідку на ім`я ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, інші виплати) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2024 року.
Судом також встановлено, що представник позивача адвокат А.В. Вейко звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з адвокатським запитом від 06.01.2025 (вх.№850/8 від 08.01.2025) (т.1 а.с.82), в якому просила:
надати довідку на ім`я ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2023 року;
надати довідку на ім`я ОСОБА_1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, інші виплати) на посаді начальника управління справами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (аналогічної посади) станом на грудень 2023 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало лист-відповідь від 20.12.2024 №1500-0805-8/195421 (т.1 а.с.25-26) на адвокатський запит представника позивача від 16.12.2024 (вх. №53095/8), в якому зазначило таке.
Порядок призначення пенсій державним службовцям регулюється, зокрема, Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 (далі — Порядок № 622).
Цим же нормативно-правовим актом наразі регулюється порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.
Згідно з п.3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VII1 “Про державну службу” не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:
чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;
61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;
жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до п. 5 Порядку №622 (у редакції від 12.07.2024), довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХП “Про державну службу” та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державною службовця.
У листі-відповіді від 20.12.2024 №1500-0805-8/195421 повідомлено, що ОСОБА_1 у період з 15.01.2015 по 30.09.2017 отримував пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Таким чином, ОСОБА_1 у період до набрання чинності Законом України “Про держану службу” №889 призначалася пенсія відповідно до Закону України “Про державну службу” № 3723, що з урахуванням положень п.3 Порядку №622, позбавляє його права на призначення пенсії державного службовця.
З урахуванням наведених положень законодавства та наявної інформації щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , відсутні підстави для видачі йому довідок про заробітну плату державного службовця, оскільки такі довідки видаються виключно для першого призначення пенсії та не можуть бути підставою для перегляду призначеної в минулому пенсії.
Вважаючи рішення та дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що та обставина, що позивач раніше отримував пенсію відповідно до Закону №3723-XII, не позбавляє його права перейти з пенсії по інвалідності, яку він отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію по інвалідності в межах дії Закону №889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом. Одержавши заяву позивача про переведення на пенсію за іншим законом, треба виходити лише з оцінки об`єктивних обставин, тобто відповідного права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу).
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у видачі довідок про складові заробітної плати державного службовця, відповідач діяв протиправно.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України “Про державну службу” (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України “Про державну службу” (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, за приписами частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону №3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).
Досліджуючи зміст наведених правових норм Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII, Закону України “Про державну службу” №3723-XII від 16.12.1993, суд вважає, що призначення пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України “Про державну службу” №3723-XII від 16.12.1993, можливо за таких обставин:
- особа, яка претендує на призначення пенсії по інвалідності повинна бути визнана інвалідом I або II групи у період перебування на державній службі, та мати стаж державної служби не менше 10 років, або повинна бути визнана інвалідом I або II групи незалежно від часу встановлення їй інвалідності, та мати не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вона працювала на зазначених посадах;
- пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби;
- при призначенні пенсії по інвалідності із обставин, встановлених частиною 1 статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-XII від 16.12.1993, береться до уваги тільки розмір такої пенсії, тобто 60 відсотків суми заробітної плати, особи що претендує на призначення пенсії по інвалідності, всі інші обставини не повинні братися до уваги.
Суд першої інстанції встановив, що трудовий стаж позивача на державній службі становить понад 20 років, що не заперечується відповідачем. Окрім того, він є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серії 10 ААВ №746891 від 12.01.2015.
Отже, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, останній має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України “Про державну службу” №3723-XII.
Означена позиція узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).
Верховний Суд у постанові від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, зазначив що з урахуванням положень статті 37 Закону №3723-ХІІ, розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.
Згідно з п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі – Порядок №662), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.
Відповідно до п.4-1 Порядку №622, для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, заробітна плата визначається з урахуванням:
посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років у розмірах, установлених на дату звернення за призначенням пенсії (за посадою, передбаченою штатним розписом);
розмірів виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, визначених у середньомісячних сумах за період починаючи з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.
Розмір посадового окладу визначається за останньою займаною особою посадою державної служби, передбаченою штатним розписом державного органу, на дату звільнення або звернення особи за призначенням пенсії.
Особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 1 січня 2024 р. за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 1 січня 2024 р., визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.
Пунктом 5 Порядку №622 передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII “Про державну службу” та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності на підставі Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України “Про державну службу” №3723-XI.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 420/1297/25 – залишити без змін. 
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик    Г.В. Семенюк