П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/281/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало Павло Ігорович 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
07 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, виплативши несвоєчасно грошове забезпечення, яке не було виплачено при звільненні зі служби, в порушення ст. 117 КЗпП України не виплатив середній заробіток за затримку повного розрахунку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Вінницькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні.

3.2. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за затримку у проведенні остаточного розрахунку при звільненні в сумі 185858 (сто вісімдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 40 коп за період з 01.12.2023 по 28.11.2024 (в межах визначеного законом шестимісячного терміну).

3.3. В решті позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в розумінні положень ст.ст. 116, 117 КЗпП затримки у розрахунку при звільненні не відбулося, оскільки ГУНП у Вінницькій області, як орган державної влади, грошові кошти для виплат грошового забезпечення та ОГД замовляє у центральному органі виконавчої влади – Національній поліції України, щомісячно відповідно до потреби.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом ГУНП у Вінницькій області № 175 о/с від 01.12.2023 позивача звільнено з роботи з посади заступника начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області та зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

7. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі № 120/2703/24, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024, визнано протиправною бездіяльність ГУНП у Вінницькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.12.2023. Зобов`язано ГУНП у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.12.2023.

8. 28.11.2024 на виконання вищезазначеного судового рішення відповідач здійснив виплату позивачу коштів в сумі 70806,82 грн як компенсацію невикористаних за час служби днів додаткової відпустки для учасника бойових дій.

9. Після цього позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2023 по 01.06.2024. Однак отримав відмову, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Згідно зі статтею 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

11. За приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

12. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

13. Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

14. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

15. Слід зауважити, що положення трудового законодавства (в тому числі й Кодексу законів про працю) не поширюються на правовідносини, що виникають при визначенні норм оплати грошового забезпечення поліцейських, порядку такого грошового забезпечення, оскільки такі врегульовані спеціальним законодавством. Разом із тим, спеціальне законодавство, яким визначено порядок, умови, склад, розміри грошового забезпечення поліцейських, не врегульовує відносини, що пов`язані із затримкою розрахунку при звільненні, відповідальності за затримку розрахунку при такому звільненні. Відтак, в такому разі, відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України, застосуванню підлягають положення Кодексу законів про працю України.

16. За такого правового врегулювання, передбаченого частиною 1 статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

17. Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, яка спрямована на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, але не більш як за шість місяців.

18. Як видно з матеріалів справи, наказом № 175 о/с від 01.12.2023 позивача звільнено з роботи зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

19. Водночас лише 28.11.2024 на виконання рішення суду № 120/2703/24 від 16.05.2024 відповідач виплатив позивачу належні йому при звільненні кошти в сумі 70806,82 грн, а саме компенсував невикористані ним під час служби дні додаткової відпустки.

20. У вказаний період підлягають врахуванню норми статті 117 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19 липня 2022 року, якою законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які відповідач невчасно сплатив.

21. Відтак період затримки розрахунку при звільненні позивача зі служби в поліції становить 364 календарні дні за період з 01.12.2023 по 28.11.2024.

22. Згідно з довідкою ГУНП у Вінницькій області про доходи № 16484-2025 від 24.01.2025, наданою відповідачем на вимогу суду, середньоденний заробіток позивача на момент звільнення становив 1010,10 грн.

23. Обмежений 6 місяцями період є період з 01.12.2023 по 01.06.2024, що становить 184 дні.

24. Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в цьому разі становить 185858,40 грн (1010,10 грн х 184 календарних днів).

25. Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

26. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

27. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

28. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

29. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

30. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

31. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Сушко О.О.