УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2217/25 Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В. 
Номер провадження №33/4805/677/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Паламарчука Сергія Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 27 березня 2025 року о 22-32 год в м. Бердичеві по вул. Братів Міхеєвих, 2 керував транспортним засобом RENAULT KANGOO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Паламарчук С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а згідно відеозаписів автомобіль стояв нерухомий із заведеним двигуном. Складені щодо ОСОБА_1 матеріали вважає неналежними та н допустимими доказами. Вказав, що працівники поліції мали б надати докази порушення водієм правил дорожнього руху. Крім того, за доводами скаржника протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали не складались у присутності ОСОБА_1 . Працівник поліції чітко не роз`яснив наслідки відмови проїхати до медичного закладу, письмової відмови від проходження огляду матеріали справи не містять.
На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.
ОСОБА_1 та його захиснику Паламарчуку С.В. була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вони цим не скористалися. Будучи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання останні у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. 
Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності .
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як  слідує  з  матеріалів  справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5  Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 283562 від 27 березня 2025 року, від підпису ОСОБА_1 відмовився;  розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 27 березня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не зв`язна мова, не стійка хода), від проходження огляду відмовився;  направленням водія транспортного засобу на огляд до ЦМЛ в м. Бердичів від 27 березня 2025 року з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився; копією постанови від 27 березня 2025 року серії ЕНА № 4369764, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; відеозаписом з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського.
На думку апеляційного суду вказані докази узгоджуються з відеозаписами з портативного реєстратора працівників поліції, долученими до матеріалів справи, на яких зафіксовано як працівники поліції у м. Бердичеві за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору зупинили автомобіль RENAULT KANGOO, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Працівник поліції назвався, зауважив, що водій не використовував пасків безпеки та петляв на дорозі. Одночасно у працівників поліції виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з різким запахом алкоголю, нестійкою ходою. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 категорично відмовився. Працівники поліції роз`яснили водію наслідки відмови від проходження такого огляду у вигляді складення адміністративних матеріалів за порушення водієм п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність у ст. 130 КУпАП, які в подальшому направляються до суду. Водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Від керування транспортним засобом водія відсторонили. Разом з тим роз`яснили водію, що крім протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо останнього буде складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відмовою надати на вимогу працівників поліції реєстраційні документи на транспортний засіб. 
З відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля вбачається рух автомобіля RENAULT KANGOO, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинка його поліцейськими, а відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції фіксує перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного автомобіля. Зазначені відеозаписи узгоджуються між собою у часі, інших осіб у салоні автомобіля не було, заперечень щодо не перебування за кермом ОСОБА_1 не висловлював. 
Відтак апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується із долученим відеозаписом. 
Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки не має ознак монтування, за допомогою останнього можна відтворити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно яких ОСОБА_1 керував автомобілем RENAULT KANGOO, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки працівниками поліції проінформований про причини зупинки. Водію повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, нестійка хода), у відповідності до встановленого законом порядку запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі. Сам факт відмови його від проходження огляду був причиною складення протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. 
Посилання захисника на необхідність долучення до адміністративних матеріалів зафіксованої у письмовій формі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, на думку апеляційного суду, є його особистим тлумаченням норм процесуального закону, у даному випадку така відмова зафіксована долученими до матеріалів справи відеозаписами, підтверджена службовими особами у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні водія до ЦМЛ в м. Бердичів від 27 березня 2025 року на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи захисника щодо незаконності дій працівників поліції під час складання адміністративних матеріалів суд вважає надуманими у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що хоча й відеозаписами не зафіксовано складення адміністративних матеріалів у присутності водія та надання їх на ознайомлення, проте зібрані у справі докази свідчать про надання працівниками поліції водію такої можливості із роз`ясненням йому його прав. Натомість ОСОБА_1 після зупинки його за кермом автомобіля відмовився виконати законну вимогу поліцейських щодо надання реєстраційних документів на транспортний засіб, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало, висловлювався у бік поліцейських нецензурними словами, повідомив, що не бажає нічого підписувати.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього. 
Під час апеляційного перегляду не підтвердились аргументи захисника щодо неналежності та недопустимості зібраних у справі доказів. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказана справа розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовано.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Паламарчука Сергія Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без повідомлення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Н.Й. Григорусь