ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/7382/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року (суддя Царікова О.В., повне судове рішення складено 02 червня 2025 року) в адміністративній справі № 160/7382/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) про: 
визнання протиправними та скасування розпоряджень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 04 жовтня 2024 року: № 335-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; № 336-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; № 338-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25;
зобов`язання прийняти рішення про надання ліцензії на право провадження роздрібної торгівлі пальним, за заявами та документами на видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» (вх. № ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30125/АП, № 30127/АП, № 30132/АП): за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; за адресою: смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; за адресою: м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25;
зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, про надання ліцензії на право провадження роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія»: за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; за адресою: смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; за адресою: м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 335-рл від 04.10.2024, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю “ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ”, за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 336-рл від 04.10.2024, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю “ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ”, за адресою: смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 338-рл від 04.10.2024, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю “ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ” за адресою: м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняти рішення про надання ліцензії на право провадження роздрібної торгівлі пальним, за заявами та документами на видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ” (вх. № ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30125/АП, № 30127/АП, № 30132/АП) за адресами: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, про надання ліцензії на право провадження роздрібної торгівлі пальним Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНТЕР ЕКО ТЕХНОЛОГІЯ” за адресами: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Апелянт зазначає, що позивачем з метою отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним подано не всі документи, які передбачені ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Вказані обставини стали підставою для прийняття спірних розпоряджень, які є правомірними та не підлягають скасуванню. Зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає принципу обґрунтованості, та такому що прийнято на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначає, що вказаним доводом відповідача в апеляційній скарзі надано належну оцінку судом першої інстанції. Зокрема, суд дійшов вірного висновку про подання позивачем належних документів для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним. Позивач вказано, що судом першої інстанції вірно враховано специфіку спірних правовідносин, зокрема, здійснення позивачем підприємницької діяльності через модульні автозаправні станції, до яких, з урахуванням практики Верховного Суду, встановлено специфіку щодо наявності певних документів для здійснення такої діяльності. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Інтер Еко Технологія» зареєстровано 24.10.2014 року як суб`єкт господарської діяльності, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Одним із видів господарської діяльності ТОВ «Інтер Еко Технологія» за КВЕД є: 47.30 роздрібна торгівля пальним.
Позивач 17.09.2024 звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявами щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі та відповідними документами по об`єктам, розташованим за адресами: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30125/АП); смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30127/АП); м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30132/АП).
ГУ ДПС у Дніпропетровській області за вказаними заяви прийняті розпорядження про відмову у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним від 04.10.2024:
- №335-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2, з підстав відсутності: документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію; акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства; документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду;
- №336-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» за адресою: смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а, з підстав відсутності акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів і експлуатацію відповідно до законодавства; документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду;
- №338-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» за адресою: м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25, з підстав відсутності: документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію; акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства; документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду, що передбачено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями) для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для прийняття оскаржених розпоряджень відповідача від 04.10.2024 за №335-рл, №336-рл, №338-рл були протиправні, оскільки позивачем під час звернення до відповідача із заявами щодо видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним було дотримано усіх визначених Законом № 481/95-ВР умов. Також суд першої інстанції зазначив, що ефективним способом відновлення порушених прав є саме зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ліцензії на право провадження роздрібної торгівлі пальним, за заявами та документами на видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позивача та внесення відомостей до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, про надання ліцензії на право провадження роздрібної торгівлі пальним.
Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що одним із видів господарської діяльності ТОВ «Інтер Еко Технологія» за КВЕД є: 47.30 роздрібна торгівля пальним.
ТОВ «Інтер Еко Технологія» 17 вересня 2024 року звернулось до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявами про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі та відповідними документами по об`єктам, розташованим за адресами: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30125/АП); смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30127/АП); м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.09.2024 № 30132/АП).
ГУ ДПС у Дніпропетровській області розпорядженнями від 04 жовтня 2024 року відмовлено у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним:
- №335-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2, з підстав відсутності: документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію; акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства; документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду;
- №336-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» за адресою: смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а, з підстав відсутності акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів і експлуатацію відповідно до законодавства; документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду;
- №338-рл, яким відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Інтер Еко Технологія» за адресою: м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25, з підстав відсутності: документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію; акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства; документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду, що передбачено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами та доповненнями) для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.
Спірним в цій справі є питання надання/не надання позивачем всіх необхідних документів для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та, як наслідок, встановлення правомірності або протиправності спірних розпоряджень відповідача, прийняття яких обґрунтоване саме не наданням всіх необхідних документів для видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України на час виникнення спірних правовідносин (вересень-жовтень 2024 року) визначав Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі - Закон № 481/95-BP).
За правилами статті 15 Закону № 481/95-BP роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. 
Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують. 
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. 
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах. 
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа, або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. 
Після видачі/анулювання ліцензії на право виробництва пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання ліцензії.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
При цьому статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено вичерпний перелік документів, що подаються разом із заявою про отримання ліцензії.
Судом встановлено, що з метою отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за місцями роздрібної торгівлі пальним за адресами: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25, позивачем відповідачу подані відповідні заяви, до яких долучено пакет документів за кожною адресою здійснення торгівлі пальним.
Виходячи з оскаржених позивачем розпоряджень №335-рл, № 336-рл, № 338-рл від 04 жовтня 2024 року, підставою відмови позивачу у видачі відповідних ліцензій є відсутність акта готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію, акта вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, а також відсутністю документів, виданих (оформлених) іншій особі, ніж заявник, що підтверджують право власності на об`єкт який передається в оренду.
З питання не надання позивачем до заяв про видачу ліцензій сертифікату про прийняття в експлуатацію та акта вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів суд зазначає наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №160/10515/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2022 року, установлено, що АЗС ТОВ «Інтер Еко Технологія», які знаходяться, в тому числі, за адресами: Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1 А, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2, є рухомим майном, яке не може бути введено в експлуатацію згідно з вимогами містобудівного законодавства. За всіма ознаками та характеристиками АГЗП - це модульна установка заводського виготовлення, яка є технологічним обладнанням для заправки автомобілів. Зазначені АЗС не є нерухомим майном, оскільки не пов`язані із земельною ділянкою фундаментами і являють собою модульну установку заводського виготовлення, яка може бути вільно переміщена за допомогою вантажно-транспортних засобів без втрати свого функціонального призначення.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що автозаправні станції позивача, які знаходяться за адресами: Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1 А, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2, є рухомим майном, яке не може бути введено в експлуатацію згідно з вимогами містобудівного законодавства, а акт готовності об`єкта до експлуатації є документом, який складається щодо об`єктів класу наслідків СС2-СС3, тобто фактично нерухомого майна, суд доходить до висновку, що вимоги ГУ ДПС про необхідність надання позивачем акта готовності об`єкта до експлуатації для цілей отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним не ґрунтується на вимогах закону.
З огляду на наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що вимоги відповідача про надання позивачем сертифікату про прийняття в експлуатацію, акта вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів є безпідставними, оскільки автозаправні станції, які знаходяться за адресами: Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1-А, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2, не є нерухомим майном.
Судом при вирішенні спірних правовідносин на виконання частини п`ятої статті 242 КАС України враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 серпня 2023 року у справі №640/27953/21, від 22 липня 2021 року у справі № 640/19955/19, відповідно до яких модульна АЗС, яка є заводським виробом і виготовлена відповідно до технічних умов та технічної документації, що погоджена і затверджена в установленому порядку, не відноситься до об`єктів будівництва у розумінні містобудівного законодавства, а є лише заводським виробом, у зв`язку із чим не потребує дозволу чи погодження від Державної архітектурно-будівельної інспекції України та не підлягає введенню в експлуатацію як нерухоме майно згідно містобудівного законодавства. Тобто модульна АЗС за своїми технічними характеристиками є технологічним обладнанням (заводським виробом) та не потребує здійснення будівельно-монтажних робіт для його встановлення, переміщення якого може відбуватися без заподіяння йому шкоди.
Судом встановлено, що позивачем до заяв про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним подавалися до ГУ ДПС у Дніпропетровській області акти приймання в експлуатацію АЗС від 11 березня 2019 року, що складені відповідно до вимог Правил технічної експлуатації і охорони праці та стаціонарних, контейнерних та пересувних автозаправних станціях, затверджених наказом № 19 від 01 квітня 1998 року, згідно з якими позивачем введено в експлуатацію як основні засоби технологічне обладнання - автозаправні блок пункти, моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом, зокрема:
за адресою Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1А: автозаправний блок пункт АПБ-25, 2018 р.в., Україна, зав. №08, в складі резервуар РН1-12,5/12,5-2500, 2018 р.в., виробництва ТОВ «УкрАЗСстрой», м. Херсон, паливороздавальна колонка «Шельф 100» 2 КЕД 50-0,25, 1-2, 2018 р.в. України; моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом (ММС2-5+%), 2017 р.в., Україна, № замовлення 64, в складі: резервуар об`ємом (4,8+4,8) м.куб., 1996, 1995 р.в., Польща, зав. №15540, 707524 колонка паливороздавальна «АСТРА 2-07(08,09), 2017 р.в., зав. №171111, Україна, насос для перекачки ЗВГ-тип БКС 4.08.5 1160 РС зав. №366267, Польща;
за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25: блок-пункт АПБ-25, 2016 р.в., Україна, в складі: резервуар РН1-18/7-2500, 2016 р.в., Україна; паливороздавальна колонка Шельф 100 « 2-КЕД 50-0,25-1-2», 2016 р.в. Україна;
за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2: блок-пункт АПБ-25, 2016 р.в., Україна, в складі: резервуар РГС 25.2500.П2.П, 204 р.в., Україна, паливороздавальна колонка Шельф 100 « 2-КЕД 50-0,25-1-2» 2016 р.в., Україна.
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію наказом Держстандарту України №507 від 17 серпня 2000 року, чинним на момент складання актів приймання в експлуатацію АЗС (11 березня 2019 року) (далі - ДК БС) об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.
Пунктом 1 ДК БС визначено, що споруди є будівельними системами, пов`язаними з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т.ін.. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т.ін.
Споруди - структури, пов`язані із землею, які створені з будівельних матеріалів і комплектуючих та/або для яких виконуються будівельні роботи. У цьому відношенні підготовка ґрунту, посадка або посів тощо для сільськогосподарських цілей не вважаються спорудами (розділ 3 Національного класифікатору будівель і споруд, затвердженого наказом Міністерством економіки України № 3573 від 16 травня 2023 року «Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування національного класифікатора ДК 018-2000»).
Отже, модульні автозаправні станції не віднесено до переліку споруд, що визначені ДК БС.
Визначення поняття «автозаправна станція» (скорочено - АЗС) наведено у п. 3.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», згідно з яким це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту).
Разом з тим, у цьому ж ДБН наявна таблиця 10.9 під назвою «Класифікація АЗС за їх категорією, де чітко визначено 4 типи АЗС за їх технологічним рішенням», а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, визначення яких наведено в розділі 3 «Терміни і визначення»: традиційна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням резервуарів і паливно-роздавальних колонок (ПРК) (п. 3.65); блочна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розміщенням ПРК над резервуаром та виконана як цілісний заводський виріб (п. 3.9); модульна АЗС - АЗС з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ГІРК та резервуара зберігання палива (п. 3.40); - контейнерна АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і ПРК, зблокованих в єдиному контейнері (п. 3.34).
Оскільки модулі заправки автомобілів рідким моторним паливом за своїми технічними характеристиками є технологічним обладнанням, то у позивача не виникало обов`язку щодо отримання дозвільних документів на підтвердження прийняття об`єктів в експлуатацію, а саме: акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, як правильно зазначив суд першої інстанції. 
З наведеного вище слідує, що надані позивачем акти приймання в експлуатацію АЗС від 11 березня 2019 року як рухомого майна є належним підтвердженням введення в експлуатацію модульних АЗС за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; смт. Томаківка, вул. Центральна, буд. 1-а; м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25.
Також матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області видано дозволи на експлуатацію устаткування, пов`язаного з використанням, зберіганням, транспортуванням небезпечних речовин, та на експлуатацію обладнання, призначеного для експлуатації в потенційно вибухопожежонебезпечному середовищі, посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа, крім автомобільних газових балонів, що є ємностями для газового моторного палива:
- за адресою Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1А: дозвіл № 1012.19.12 діє з 09.10.2019 до 09.10.2024; дозвіл № 0682.19.12 діє з 17.07.2019 до 17.07.2024; дозвіл № 0683.19.12 діє з 17.07.2019 до 17.07.2024; дозвіл № 1011.19.12 діє з 09.10.2019 до 09.10.2024;
- за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25: дозвіл № 0789.17.12 діє з 05.07.2017 до 04.07.2022; дозвіл № 1001.17.12 діє з 30.08.2017 до 29.08.2022;
- за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2: дозвіл № 1002.17.12 діє з 30.08.2017 до 29.08.2022; дозвіл № 0789.17.12 діє з 05.07.2017 до 04.07.2022.
Відповідно до частин четвертої та дев`ятнадцятої статті 21 Закону України «Про охорону праці» порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, припинення дії дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства про охорону праці. Реєстрація поданих декларацій відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства про охорону праці здійснюється територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки на період дії воєнного стану» № 357 від 24 березня 2022 року, установлено, що строк дії документів дозвільного характеру на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки, який закінчився в період дії воєнного стану, автоматично продовжується на період дії воєнного стану і протягом одного місяця після його припинення чи скасування.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє дотепер.
Отже, дозволи на експлуатацію устаткування, пов`язаного з використанням, зберіганням, транспортуванням небезпечних речовин, та на експлуатацію обладнання, призначеного для експлуатації в потенційно вибухопожежонебезпечному середовищі, посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа, крім автомобільних газових балонів, що є ємностями для газового моторного палива, видані позивачу Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, є чинними на момент подання заяв позивача до відповідача про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.
Стосовно відсутності документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинних на дату подання заяви та/або на дату приймання такого об`єкта в експлуатацію, суд зазначає наступне.
Об`єкт, який розташований за адресою: м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2, переданий позивачу в оренду за договором від 01 січня 2020 року, за змістом якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне використання приміщення та прилеглу територію до нього загальною площею 70 кв.м. на земельній ділянці, яка зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером 1211600000:03:076:0027, що належить орендодавцю.
Крім того, позивачем 30 листопада 2016 року укладено договір № 1 оренди нерухомого майна з ТОВ «ПСУ-417 Л.П.Е.», предметом якого є тимчасове платне користування нерухомим майном за технічним паспортом літ. «З – блок пункт заправочний» з вимощенням, загальною площею 100 кв.м. по вул. Крилова, 25 в м. Павлоград. Дане приміщення належить орендодавцю на праві власності, номер запиту про право власності: 101254, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6646112124, зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 339797 від 07.02.2013. Земельна ж ділянка, за адресою м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25, загальною площею 0,4623 га. була передана в оренду ОСОБА_1 на підставі рішення 12 сесії УІ скликання за № 287-12/УІ від 15.09.2011 Павлоградської міської ради, для комерційного використання.
Відтак, позивачем надано відповідачу всі необхідні документи для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за місцями роздрібної торгівлі, в той час як відповідач протиправно відмовив у їх видачі спірними розпорядженнями.
Суд відхиляє аргумент апелянта про те, що обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача (зобов`язання відповідача видати позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за місцями роздрібної торгівлі пальним) є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.
Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».
Таким чином, задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача видати позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за місцями роздрібної торгівлі пальним є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у видачі такої ліцензії, яке було предметом судового розгляду у межах цієї справи.
В апеляційній скарзі відповідачем не приведено доводів щодо незгоди із стягнутою судом першої інстанції сумою витрат на правничу допомогу, тому судом не надається оцінка рішенню суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі № 160/7382/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року в адміністративній справі № 160/7382/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 13 серпня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року.
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко